68 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 888. 



gående till stacken, och två stora under samma förhållanden in- 

 fångade individer. Samtliga befunno sig ungefär 4 mm. från 

 sockret. Inom ett par minuter slickade rätt många myror på 

 sockret. Men också de på ofvannämda sätt fängslade 

 myrorna tilldrogo sig stor uppmärksamhet. Under de 35 

 m., jag nu oaf brutet iakttog dem, var alltid någon föremål för 

 i fr i ga befrielseförsök. Ofta voro två à tre myror samtidigt 

 sysselsatta med hvarje af de fångna. De små, likasom de stora, 

 biträddes i lika grad af stora, som af små kamrater, hvilka än 

 ryckte i något ben eller refvo i den fångnas bakkropp, än åter 

 med sina käkar angrepo nålen tätt öfver den fångna eller stun- 

 dom, ehuru sällan, gingo högre upp för nålen, likasom under- 

 sökande denna. Ofta togo de med sina bakben stöd af nålen 

 och stodo med hufvudet nedåt, ryckande på den fångnas thorax, 

 men än oftare fattade de med käkarne i någon del af den fängs- 

 lade och stödde sig med bakre benparen mot själfva 

 sockerbiten. Jun gång såg jag ej mindre än sju myror på 

 detta sätt använda sockret såsom stöd, under det sam- 

 tidigt endast fem åto däraf. En annan gång såg jag en 

 myra gå från en fånge till sockret, smaka därpå, men återvända 

 till sitt öfvergifna befrielsevärk. Vissa tider stod sockret alldeles 

 orördt af myror, medan strax bredvid dock alltid någon af de 

 fängslade var föremål för de andras befrielseförsök. Då jag efter 

 en stunds bortovaro kl. 2,35 m. återkom till stället, fans af de 

 små individerna intet mer än abdomen kvar och med denna 

 bråkade allt ännu en myra. * De två stora myrorna däremot 

 voro fortfarande hela och föremål för befrielseförsök. Tolf myror 

 åto af sockret. 



16. Ofv anstående försök visade att närvaron af sockret 

 icke hindrade myrorna att bistå sina fängslade kamrater och 

 hafva sålunda gifvit ett resultat, afvikande från det Lubbock er- 

 hållit genom experiment med Lasius och Myrmica, hvarvid 

 honung af honom användts. Antingen var således förkärleken 

 hos F. rufa för söta vätskor icke en så allt uppslukande passion, 



* Antagligen hade befrielseförsöken blifvit så häftiga att den fångnas 

 kropp afslitits. Ändamålet med den kvarsittande bakkroppens lösgörande var 

 åter må hända att bringa denna till afskrädeshögen (begrafningsplatsen), eller 

 rensa vägen från obehöriga obstakel. 



