82 EN'J'OMOLOGISK TIDSKRIFT 1 888. 



drog O nämligen i benen, men andra såg jag dock bita hårdt i 

 tarsroten eller i antennen just invid hufvudet, något som jag al- 

 drig sett dem göra med sina egna fångna kamrater. 



Då det af det föregående kunde synas som om rufa hade 

 en starkare utpräglad känsla af hat mot vissa myrarter, än emot 

 andra, ansåg jag mig böra göra ytterligare några iakttagelser åt 

 detta håll. 



2g. Kl. 12 faststack jag en stor sangvinea bredvid nyss- 

 nämda pratensis, tned hvilken samtidigt högst två myror varit 

 sysselsatta. Inom en minut var sangvinea anfallen af sex rufa. 

 Jag observerade henne till 12,15 m.; hon angreps ständigt af 

 5 — 8 j-ufa på en gång, pratensis högst af tre. 



30. Kl. 12,15 flyttade jag sangvinea till ett ställe, där jag 

 beredt en sockerlösning åt myrorna och stälde henne midt i 

 denna. Två af de här slickande myrorna lämnade genast sock- 

 ret och anföllo sa7igvinea. Pratensis, satt i sockerlösningen, 

 fick stå oantastad. 



31. Jag lössläppte en »märkt» sangvinea på myrvägen. 

 Hon fasttogs genast och besegrades efter kort kamp. Därpå 

 släpptes en likaså »märkt» pratensis, som strax, mycket slugt, 

 sökte fly undan åt ena sidan af vägen och, då jag hindrade 

 detta, åt den andra. Sedan sprang hon af alla krafter framåt 

 och kom till den förut nänida Las ins -tnivdin samt smög sig in 

 i ett af dess hål, däri hon nu omkring en half minut stod på 

 lur med endast antennerna utskjutande genom hålet. Därefter 

 skyndade hon plötsligt tvärs öfver vägen, men råkade här olyck- 

 ligtvis komma just till det ställe, hvarest jag stått och dit så- 

 lunda en mycket stor mängd myror samlats, dit dragen af den 

 skugga, som föll från mig öfver stället. Här angreps hon nu af 

 sju à åtta myror på en gång och dödades efter en förtviflad strid. 

 Det var för öfrigt särdeles intressant att bevittna den beräkning, 

 pratensis ådagalade vid sina flyktförsök. 



32. Kl. 12,30 m. faststack jag på myrvägen två ftisca, 

 ras rufibarbis, och bredvid den en medelstor rufa, tagen från 

 vägen. Båda rufibarbis anföllos genast af hvar sin myra, af 

 hvilka den ena bet i ena antennroten, den andra i en mandibel. 

 Till rufa kommo äfven flera myror efter hvarandra, samtalade 

 med antennerna och sprungo därefter till abdomen eller ock gingo 



