REUTER : .MYRORNAS MEDLIDANDE OCH HJÄLPSAMHET. 87 



inom sjutton minuter ett lik. I förra fallet användes betyd- 

 ligt mer tid och arbete för murbrukets sönderbitande, i det 

 senare var myrans dödande och styckande hufvudsak. — 

 Murbruket var i detta försök mer murblandadt, mindre fast och 

 fuktigare, än i det förra, till följd hvaraf fusca lättare kunde 

 lösgöras. 



35. Den 6 september kl. 4,40 m. e. m. inmurade jag på 

 ofvan beskrifna sätt i samma murbruksklimp bredvid hvarandra 

 en myra, tagen från stacken, och en annan af främmande art 

 {riifibarbis). Murbruksklimpen nedlades i själfva stacken på ett 

 ställe, där talrika myror som bäst ifrigt sysslade med gräfnings- 

 arbete. Den främmande angreps genast, två à tre myror 

 beto ständigt i henne och besprutade henne med gift. Efter 10 

 m. upi)hörde giftsprutningen och riifibarbis var nästan död. Kl. 

 6 var hennes abdomen lösbiten och bortförd. Den egna, tätt bred- 

 vid inmurade, hade varit föremål blott för några få helt öfver- 

 gående befrielseförsök och befann sig vid nämda tid ännu oska- 

 dad. Ingen myra sågs bespruta henne med gift. 



Såsom af ofvanstående framgår, leda mina iakttagelser be- 

 träffande F. rîifa till helt andra resultat, än de, till hvilka Lub- 

 bock (och Adlerz) kommit genom sina observationer angående 

 F. fusca och Lasius niger samt Myrmica niginodis. Jag har på 

 grund af det anförda trott mig kunna uppställa följande slutsatser 

 med afseende å medlidandet och hjälpsamheten hos F. ruf a, åtmin- 

 stone sådan den yttrade sig inom det samhälle, som jag valt till 

 föremål för mina undersökningar, hvilka slutsatser, jämförda med 

 LuBBOCKS, klart ådagalägga huru olika särskilda arter kunna för- 

 hålla sig i samma hänseende och huru orätt man gör i att från 

 förhållandet hos några få species draga slutledningar med anspråk 

 på allmängiltighet för hela familjen. 



I. De af mig observerade j-ufa visade sig ega ett betyd- 

 ligt medlidsammare sinnelag, än hvad man konstaterat fallet 

 vara med F. fusca och L. niger. En nödstäld individ behöfde i 

 regeln icke länge vänta på hjälp af förbigående kamrater. Att 

 dessas ofvan skildrade beteende afsåg de fängslades befrielse 

 framgår tydligt af de talrika försöken, isynnerhet då myrornas 



