VON porat: skandinaviska HALFÖNS MYRIÜPODOLOGI. 47 



Synes vara en af de allmännaste myriopoder i Sverige och 

 tillika en af dem, som gå längst mot norden, då den t. ex. an- 

 träffats ända upp i Finnmarken; funnen äfven på Norderöft 

 i Jämtland (P. Olsson) och vid Tyondhjcm (ipse). — Danmark, 

 Holland, Schlesien, Tyskland, Österrike, Frankrike, 



4. Geophilus flaviis Degeer 1788 



[Scolopendra flava, Mem. p. serv. à l'hist. d. Ins. T. VII, p. 561, t. 35 

 figg- 17—20). 



( = Geophilus longicornh Leach, Meinert, Haase, Laïzel 

 m. fl.). 



■ Afun. I likhet med Palmberg och Stuxberg anser jag, 

 att intet tvifvel kan råda angående hvilken svensk Geophilus 

 De Geeis Scolopendra flava är, hvarför namnet G. longicornis 

 bör vika för det af Dr Stuxberg återinförda G. flavus. 



Allmän från Skåne åtminstone upp till Vestmanland — Up- 

 land. — Danmark, Norge, Holland, Schlesien, Österrike, Frank- 

 rike, Italien. 



5. Geophilus electricus Linné 1758 

 (Syst. Nat. ed. X, T. i, p. 638.) 



Sparsamt förekommande, men tämligen vidt spridd; funnen 

 i Skåne vid Öfvedskloster, Vollsjö, Löfvesta, Belteberga, Ramlösa, 

 Kjeflitige (C. Roth), Småland [Hägganäs), samt vid Göteborg 

 (Slottsskogen, A, W. Malm), Visby, Stockholm, Upsala. — Norge, 

 Danmark, Schlesien, Tyskland, Österrike, Frankrike. 



6. Geophilus ferrugincus C. L. Koch 1835 

 (Deutschi. Cnist., Myr. etc, hft. 3, tab. 2.) 



Denna art, af Meinert uppgifven såsom den allmännaste 

 inom sitt slägte i Danmark och af Stuxberg såsom »allmän 

 öfver säkerligen hela Sverige», är troligen något mera sporadisk 

 till sin förekomst än t. ex. G. flavus och G. proximus, allden- 

 stund jag förgäfves eftersökt den på flere ställen i Småland, bl. 

 a. i Jönköpingstrakten. Allmännast har jag funnit honom vid de 

 ställen af Mälarstränderna, jag haft tillfälle undersöka, samt i 

 Skåne och Blekinge. Den är ock funnen på Smålands östra 



