5 



Il6 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 88g. 



inom gruppen, är i Sverige hittills anträfifad blott i Skåne (flere- 

 städes: Lund, Malmö, Bosarp, Esperöd nära Kivik, Ramlösa m. fl. 

 st.), Blekinge (Ronneby) och på Gotland. — Danmark, Holland, 

 Belgien, Schlesien, Österrike, Frankrike, Italien och England. 



B. Sista segmentet ut löp ande i en stjärtprocess, som 

 räcker ofver analvalvlerna. 

 a. Ryggen med tvenne rödgnla längslmnd. 



6, lu/iis sabidosns Linné 1758. 

 (Syst. Nat., X, t. i, p. 640). 



Då Linné för sin luliis sabulosns angaf såsom enda fynd- 

 orten »Stora Karlson», är det ej så mycket att undra öfver, att 

 Degeer ej identifierade den gulbandade lulus, han fann på 

 fastlandet, därmed, utan kallade den med eget namn lulus fasci- 

 atiis. Att emellertid ingen skilnad råder emellan Stora-Karlsö- \ 

 formen och den på fastlandet så allmänna, har jag haft tillfälle 

 att öfvertyga mig om genom jämförelse af exemplar trån Sveriges 

 öfriga delar med en mängd individer af lulus sabulosns från 

 Stora Karlson, hvilka Dr L. Kolmodin på ort och ställe insam- 

 lat och haft godheten sända mig. 



Meinert och Stuxberg uppgifva högsta segmentantalet hos 

 denna art till 50; år 1866 angaf jag såsom högsta siffra 54, 

 hvilket tal jag i sommar funnit bekräftadt genom undersökning 

 af såväl konservator Roths samling från Skåne som Dr Kol- 

 MODINS ofvan omskrifna sändning. 



Allmän från Skåne åtminstone upp till Upland och Dalarne. 



7, lulus fasciatus C. L. Koch 1838. 



(Deutschi. Crust., Myr. etc., H. 22, t. 8). 



Syn. 1868 lulus sjœlandicus Meinert, Nat. Tidsskr. 3 R. 



5 B- P- 13- 

 » 1884 lulus austriacus Latzel, Die Myr. II p. 296. 



» 1887 lulus fasciatus Haase, Schles, Dipl. II, i Zeit- 

 schrift für Entom. N. F. H. XII p. 29. 

 (Ej synonym med lulus fasciatus mihi, Sveriges Dipl. p. 23, 

 Stockholm 1866, hvilket namn jag med orätt hänförde till en 

 Ijusbandad varietet af lulus terrestris). 



