120 ENTüMOLOGISK TIDSKRIFT 1889. 



setigeris; fröns glabra et hïvis. Antctmœ graciles, latitudine cor- 

 poris multo longiores. Ociili ocellis 37 — 50 depressis, s;epe 

 difficile numerandis, 7 — 8 seriatis, rotundato triangulares. -^V^- 

 inentiim priniuni lateribus obtuse angulatis, margine antico in- 

 ferne marginato et oblique absciso vel subemarginato, margine 

 postico inferne striis paucis (i — 4). Segnientiini ultimum in pro- 

 cessum longissimum, rectum, apice subpellucido, productum. Val- 

 Vîilœ anales vix marginatie, longe et sat dense setosaî. 5'^^- 

 menta reliqua parte anteriore non strigosa, parte posteriore sat 

 dense et profunde striata, striis regularibus, integris, marginem 

 posticum non attingentibus, limbo ultimo segmentorum plurimo- 

 rum pulchre et distincte subpectinulato et subcrenulato. Pori 

 excretorii parvi, longe pone suturam siti. Sutura recta. Pedes 

 longiores. Numerus segmentorum 50 — 55, 3 (raro 2) ultimis 

 apodis. 



Mas: Pedum par primum articulo ultimo in uncum, tenuem 

 permagnum et semipellucidurn transformato; coxds 2:i paris pro- 

 cessibus vel appendicibus nullis. Stipites maxillares antice tuber- 

 culatim inflati, basi non setosi; stipites labiales setis paucis. 

 Margines ventrales segmenti 7:1 parum prominentes. Pedes pull 

 villis carentes. Organa copulationis: Laminse copulativas anteri 

 ores posterioribus breviores, margine interno in dentem per3 

 magnum, validum (obtectum) inciso; laminae posteriores apic« 

 hamato-incisse et laciniatse, lacinio inferiore apice introrsum acu- 

 leato et setoso; flagellum longum. 



Long. Ç 25 m. m.- c/* 18 m. m.; lat. Ç 1,8 m. m.; (j^ i— i,^ 

 m. m.; ant. $2,2 m. m.; o^ r,6 m.m. 



Egendomligt för denna art är det första till tvenne storaj 

 kraftigt bågböjda, spetsiga, halfgenomskinliga krokar förvandlad« 

 benparet hos hanen, men äfven honan är lätt igenkänlig genot 

 det för båda könen utmärkande prydligt halfpektinerade och krel 

 nulerade brämet på de flesta segmenten, hvilket blir tydligt rej 

 dan på 6:e — 8:e, men ännu tydligare ju närmare det befinner si§ 

 ändsegmentet. Af en sådan brämprydnad, hvilken visserligei 

 kräfver någon förstoring, helst 50 gånger och däröfver, att skönjs 

 fins knappt spår hos lui. terrestris L., men den uppträder 

 ringa utveckling på de bakersta segmenten hos lui. vagabundu 

 Latzel. Stjärtprocessen hos ofvanbeskrifna art är den längsta 



