VON porat: skandinaviska halföns myriopodülogi. 129 



Hufvudets pannfåra ar för öfrigt knappt märkbar, de två 

 hårbäraiide groparna däremot tydliga; pannan jämn och hårlös 

 utom i numkanten, där de 4 sedvanliga hårbärande groparna 

 hafva sin plats, och på sidorna utanför antennerna, där några få 

 hår vanligen pläga förefinnas. Ögonen hafva små och mer än 

 hos andra samslägtingar åtskilda oceller, som äro fördelade i 6 

 eller 7 rader; fördelningen hos ett par större exemplar (q^ Ç) har 

 jag antecknat: 7, 7, 6, 5, 4, 2 — 7, 7, 6, 5, 4, 3, 2. Halsskölden är 

 mycket stor och kappformig med vidt rundade sidoflikar, hvilka 

 sakna striering, men ega den sedvanliga margineringen i fram- 

 kanten nedtill. Segmentens skulptur är ytterst svag, oregelbun- 

 den och gles; strimmorna gå ofta ej parallelt, sluta långt före 

 bakkanten, och emellan de längre äro kortare afbrutna inblan- 

 dade, som räcka ej ens till suturen. På de främre segmentens 

 ryggdel är skulpturen nästan omärklig och blir äfven mot krop- 

 pens bakre del allt mer och mer oregelbunden, gles och svag. 

 Suturen är rät, utan någon böjning framåt omkring porerna, ej 

 ens på sjätte segmentet. Sidoporerna äro, sedda vid 50 gångers 

 förstoring, tämligen stora och belägna långt, minst 1/3 af bak- 

 delens längd, bakom suturen. Kroppens hårighet tilltager i mängd 

 och längd på de bakre segmenten. 



Hanens ben äro försedda med hvita häftputor eller sugdynor, 

 som hafva sin plats på 4:6 och 5:6 lederna. Kopulationsorga- 

 nerna uttränga tämligen långt, och isynnerhet är den fingerlika 

 niellanfliken från de bakre kopulationsfötternas spets framträ- 

 dande; ändprocesserna inom samma »finger» hafva nedom spetsen 

 en liten flik, som vid högre förstoring (180 ggr) visar sig fint 

 småtandad. Genom bristen på inre sidotaggar och saknaden af 

 den yttre landade sidoprocess, som dessa organ hos nästföljande 

 art ega, är hil. lœticollis ytterligare väl skild, utom genom sin 

 hvita hals, sin räta sutur och sin svaga, oregelbunda skulptur. 



Segmentens antal synes vara för hanarne 38 — 39, hvaraf 

 de 4, sällan blott de 3 sista fotlösa, för honorna 39 — 42 med 

 de 4 eller oftare de 3 sista fotlösa. Hanar med utbildade ko- 

 pulationsorgan hafva ock förekommit med 37 segment, däraf 4 

 fotlösa, liksom äfven med 41 segment, hvaraf 4 fotlösa. Honor 

 med 37 segment, hvaraf de 4 sista fotlösa, och med 44 — 45 seg- 

 ment, hvaraf de 3 sista fotlösa, äro ock undersökta. Af 22 ha- 



Etitamol. Tidskr. Ârg. lo, H. 3 (1889). g 



