1^6 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 889. 



och dragit åt hvar sitt håll, blossade den rättmätiga harmen hos 

 den anfallne upp i en öfverväldigande vrede, under hvars infly- 

 tande han släppte sitt tag i spindeln och i stället rusade på 

 kamraten, som så oförsynt ville annektera den gjorda fångsten. 

 Striden mellan båda steklarne var så häftig — »hand i hår och 

 knif i strupe» — att de icke släppte sina tag i hvarandra ens 

 då den ena fattades med en pinsett, utan båda följdes åt in i 

 insamlingsflaskan, där kloroformångorna snart lugnade deras upp-< 

 rörda sinnen och bådas strid upplöste sig i dödens förlikning. 

 Steklarnes hela beteende visade, att de kände sinnesaffekter och 

 handlade under inflytande af dem. 



Hr S. Lampa förevisade flera intressanta steklar, dels tagna 

 på Gotland, dels från annat håll, ss. Andrena curvungiila Thoms., 

 Osmia bicornis L. (ur puppor i Riksmuseum), Stelis octoniaculata 

 Smith (ytterst sällsynt) m. fl., för hvilka fynd vid annat tillfälle 

 skulle närmare redogöras. Hr L. ville uppmana Sveriges ento- 

 mologer att särskildt egna sig åt studiet af steklarne, inom hvil- 

 ken grupp ännu så mycket vore outredt, i synnerhet hvad be- 

 träffar deras lefnadssätt. Detsamma kunde för öfrigt sägas om 

 flere insektordningar, ss. Diptera och Hcniiptera. 



I denna uppmaning instämde prof. Aurivillius, som lifligt 

 framhöll, huru intressanta just de s. k. småbina äro genom sin^ 

 kroppsform och sina lefnadsvanor. Han erinrade exempelvis 

 om Nomada-?iX\.&xx\2i, hvilka alla äro snyltgäster hos andra stek- 

 lar, i hvilkas bon, sedan dessa väl blifvit försedda med förråd 

 af föda, afsedd för boets rättmätige larv, snyltbiets ägg insmyges, 

 hvarpå den ur detta ägg kläckta parasitlarven dödar sin värd 

 och lefver på hans förråd. Hr A. omnämde vidare det olika 

 material, som begagnas af biarter vid byggandet af deras bon. 

 Somliga, ss. AntJiidiwn inanicatiini, samla fröhår till detta än- 

 damål. MegacJiile-2iXX.cx.nz. bygga med blad, som de tillskära så 

 att de blifva passande byggnadsstycken, hvilka sedan högst 

 konstmessigt sammanfogas. Några af dessa arter välja så späda 

 och veka blad som kronbladen hos vallmon, andra taga blad af 

 blåbärsbuskar o. s. v. Man kan väl säga att knappt tiondedelen 

 af dessa bobyggnadssätt är bekant. Synnerligen märkvärdig, ja, 

 rent af vidunderlig är en parasit-stekel, Alelittobia Aiidouini 

 Westw., som lefver hos bin, solitärgetingar, flugpuppor m. fl. 



