172 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 889. 



hcärmade vindens ilar och fåglarnes läten. Han blåste flöjt på 

 käpp, spelade orgel på ett bord, återgaf med strupen under 

 ackompagnement af ett pianino bondorgeln och kyrkosången, så 

 att man hörde så väl de spruckna bälgarnes snarkande som den 

 qvinliga pubfikens falska sopraner. Hans improviseradt drama- 

 tiska repertoir egde sina praktnummer och många lustiga anek- 

 doter gingo om honom i svang.» Genom denna obeskrifligt stora 

 förmåga att roa skaffade han sig en talrik vänkrets och i veten- 

 skapen har han rest sig en varaktig minnesvård, 



J. Sp. 



