194 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 889. 



men dog i höieste grad interessante plante- og dyreliv og den 

 hermed i mange henseender beslaegtede og ligeså ejendommelige 

 fauna på vore tallöse myrer, ham vil jeg trygt indbyde til at 

 aflsegge det fattige Tromsö et S dages besög; jeg skal intet for- 

 holde ham men före ham omkring på mine bedste fangpladser 

 og Itère ham at falde i henrykkelse over en Cicindcla canipcstris 

 og med bitter skuffelse at kaste blikket efter en forfeilet Pieris 

 Irrassicce. 



Det billede af Coleopter- og Lcpidoptei'-î?M.w^\\ ved Tromsö, 

 som nedenfor oprulles, er vistnok det samlade resultat af mange 

 ekskursjoner gjennem en raekke af år; men det er neppe nogen 

 tvivl underkastet, at en flittig og opmserksom samler, der havde 

 tiden udelt til sin rådighed og fik bruge den i et gunstigt år 

 som i 1883 og 84, i löbet af en uges tid skulde kunne prae- 

 stere nogetnœr det hele antal iagttagelser, som jeg her har sam- 

 let under ét. 



I. Efter islösningen ved »Praestvandet». 



Det er idag förste juni, »sommermåneden», som det heder 

 i vor norske almanak. De sidste rester af isen i gaderne er 

 bortskaffet, en idroet, hvori små og store deltager lige ivrigt, og 

 den yndige ankeldybe vårsöle, der dsekker såvel trottoirer som 

 kjörebane, föles rent ud behagelig, efteråt man nu i 8 samfulde 

 måneder har träsket om på sne og is. Gjögen er hört i går, 

 store flokke af gråtrast {Tîirdiis pi/aris) besöger flittigt kompost- 

 dyngerne og fortaeller med et ustandseligt skrat om de agrariske 

 nydelser, mens bergfinken {Frhigilla viontifringillo), den stym- 

 per, forgjfeves anstrenger sig for at hamle op med den vsevre 

 lille lovsånger {Sylvia trocJiibis), som i de nögne birke slår sine 

 klare triller. Men godt gjemt i en stor vidie {Salix nigi'icans) 

 sidder en liden tonekunster, sivsangeren {Sylvia scJiœnobœmis), 

 hvis sang vistnok i skjönhed nåes og overgåes af nordens natter- 

 gal, blåkjcelken {Lîisciola SJiccicd), men som i lunefuldhed og 

 äventyrlige toner går fornd for alle nordens sangere. Oppe fra 

 öen lyder rypesteggens {Lagopus subalpinns) stnerke skrig helt 

 ned i den travle by, medens mere eller mindre harmoniske toner 



