200 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 88g. 



Vi gjör et dygtigt greb med haven og ryster indholdet ud 

 på en mostue, og nu gjœlder det at vaere rap for at kunne gribe 

 det rette i denne mylde at Colcoptcra , Gamviarus neglecius, 

 Corirja, larver af Diptera og Pliryganeider og meget andet stygt 

 kryb, ja kanske en velmtesket Råna temporaria hopper dig lige 

 i ansigtet. Agabus arcticus udgjör den overveiende del, men 

 der er heller ingen mangel på Dytiscus lapponicns (den furede 

 9 dog meget sjelden), endel Ilybhis angnstior, enkeltvis Agabus 

 alpestris, congeiier v. lapponicns, et par Acilins snlcatns Ç (han- 

 nen er mserkelig nok ikke fandet i vor arktiske region), en hel 

 del Hydroporns palustris og a triceps Crotch, [inclaiiocephalus), 

 griseostriatus meget sjelden, og fastklamrede på undersiden af 

 et lidet traestykke sidder nogle Helophoriis planicollis 1'homs. 



Men endnu er der et par beboere af Praestvandet, som endnu 

 ikke har presenteret sig, og dem får vi sikkert ved at Öse op 

 rusket i den lille bugt på venstre side af indtaget; det er Ran- 

 tus bistriatns, som er ganske sjelden, og den eftertragtede Co- 

 lyuibetes dolabratus, som er noget hyppigere. Dens slaagtning 

 paykulli har jeg endnu ikke seet i Prœstvandet, men kun erholdt 

 et enkelt ekspr. ved en dam i selve byen. 



Og med dette udbytte får vi slå os tilfreds for idag, det er 

 jo den förste ordentlige ekskursjon for året, og så må vi ikke 

 glemme, at vi befinder os under naer 70:6 grad n. br. til og 

 med på en ö i skjcergården. 



Malakologen vilde heller ikke forgjaîves vœre fulgt med os 

 hidop; en vakker form af Liinnœa ovata er talrig her, og ikke 

 mindre end 5 arter Pisidiuvi er påviste, xvtvi\\\g fossarinuni Cles., 

 lilljeborgi Cless., hoy er i Cles., nitidnin Jen. og miliuni Held. 



Fisketomt er vandet heller ikke nu lœnger. Efter et mis- 

 lykket forsög med 3>rorï> {Salnio alpimis), der gik ud, da daem- 

 ningen for endel år siden brast, har det lykkes at få karudser 

 til at forplante sig der; de er nu bra store, og vistnok er Tromsö 

 det nordligste sted, hver denne art er akklimatiseret. 



Så smilende grön som Tromsöen nu ligger der Om som- 

 meren, opdyrket som en have, og alt af kulturen uoptaget land 

 dsekket af en taet om end lavstammet birkeskov, så meget m?er- 

 keligere er det at Igese, hvad Zetterstedt i sin »Resa genom 

 Sveriges och Norges Lappmarker» i 1821 har at berette om 



