Schneider: entomol. udflugter i tro.msö. 207 



iharis pilosa svrermer også omkring i solskinnet, men hermed 

 er også alle Tromsötraktens Malacoderniata opregnede. 



Under stene längs et ba;kkeleie erholdes flere interessante 

 arter som Harpalns luteiconiis, Auciipalpiis deiitschii, Xantho- 

 Uniis tricolor, B es so por a soror, Tricliopteryx valans, og lœngere 

 nede ved etpar forladte finnegammer en hel del Am. interstitia- 

 lis, enkelte gvensclii, men desvaerre kun en ereste crratica, som 

 synes at vœre meget sjelden, apricaria, Omaliuni rivulare og' 

 scptoitrionis, Atheta cauta, Otior. inaurns med flere gamle be- 

 kjendte; her har jeg også under gammel bark ved foden af en 

 birkestubbe fundet det eneste ved Tromsö observerade ekspir. af 

 Fcronia oblongopioictata, medens den i de indre distrikter er 

 udbredt og ikke sjelden. En liden stund får vi også offre på at 

 rode »in stercore bovino, ovino et rhenonum» og gjör en ganske 

 vakker fångst. Aphodiiis lappomim, piceus og depressus i mœngde, 

 meget sjelden derimod foetidus F., Cercyon melanocepJialiun, 

 JiœmorrJioidale, Cryptopleiiriiui atomariiun, Tachinus proximus 

 og pallipes, Tatiycriinis laqvcaiiis i masse, PJiiloiitJms inargi- 

 natus. Atheta atravientaria og kanske endnu etpar Atlieta-2iXX.t\. 

 ApJiod. finietarius og rufipes har jeg derimod ikke seet her men 

 vel på Tromsöen. Under jagten på en Pol. phlœas er du kom- 

 men op i en brat klöft med et lidet bîekkeleie, men skal jeg tro 

 mine egne öine? er det ikke en Cicindela carnpestris, som flyver 

 afsted, og der en til, som ssetter sig på en vSV?//,t'-busk og derfra 

 vandrer i haven; hvordan er den kommen hid, og hvad har den 

 her at gjöre, eftersom den ikke mellem polarcirkelen og Tromsö- 

 er bemerket nogetsteds? Ja herpå ved jeg intet andet at svare^. 

 end at det var i »1883», men eksemplaret kan du se i museets 

 samling. 



Ved en brusende snebask slår vi os så ned og tager frem 

 vore smörbröd, som glider ned med en drik af »kildens klare 

 vand», thi spirituösa duger ikke for den, som skal masa hele 

 dagen i solstegen, det har jag for l^nge, lasnge siden erfaret. Det 

 er an nydelse at få strœkke sig i lyngan og se op i den blå 

 himmel; alle fjelde omkring nue nrd helt klredte i sina hvide 

 vinterkåber, men tusinder af sölvstråler hcxnger ned fra alle sider 

 og frem bringer en halvt bedövenda susen, understemmen i vårens 

 jubelhymna. Nede i krattat fremtryller blåkjaelken sina mferka- 



