212 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 889. 



og det Store sorte insekt, som surrer afsted i en ejendommelig flugt, 

 viser sig at vrere SilpJia lapponica. På lave Salices finder vi 

 AnthopJiagus oinaliuus og enkelte Phyllodecta polaris, men 

 dennes rette hjem er höire op. 



I selve dammen lever flere interessante vtesener; der har vi 

 Limncca tnincatula v. schneiden, den hårdföreste af alle fersk- 

 vandsmoUusker; som små fiske svömmer store skarer af den 

 mœrkelige crustacé Branchinecta paludosa, medens en stor DapJuiia 

 förekommer i slig mgengde, at der längs bredden dannes brune 

 striber, når de flokker sig sammen. Af Colcoptera finder vi en- 

 kelte Agalms alpestris og gitttatus^ men i stor mœngde ihoni- 

 soni, såvel v. 7'iifinus som coriaceus, samt Hj'droponis griseostria- 

 tus og a triceps. 



Men höiere op! Det går ikke ganske så bekvemt som för, 

 men opstigningen er dog let nok^ og först nu begynder de vak- 

 reste fjeldplanter at optrrede i maîngde. Ranunculus pygniœus 

 og nivalis blomstrer ved foden af de små snebraeer, medens den 

 pragtfulde renblom [R. glacialis) fornemmelig vokser på nord- 

 siden mellem stenene; Viscaria alpina står hist og her på tör 

 grund, Diapensia lapponica, diverse Saxifraga, men Silène 

 acaulis og Dryas er de mest fremtrjedende, og begge er de af 

 insekter mest besögte höifjeldspl anter. De fleste besögende er 

 vistnok små Diptcra og Ichnenomonidcr, men pas på og tag den 

 sorte lille fyr, som dvasler på Dryas nogle sekunder; det er 

 Anarta Zetterstedtii, hvis larve jeg her har fundet på denne 

 plante, og se der en noget lysere, som viser sig at vaere A. lap- 

 ponica, dervœrre er de begge yderst sparsomme. Endnu nogle 

 minuter, og vi står ved värden, hvorpå vindflöien er opreist 630 

 m. (2000') o. h., men först har vi taget en underlig Penthina, 

 som viser sig at vaere noricana H. S., hidtil kun kjendt fra 

 Schweitzeralperne, og det bliver dagens bedste fund. 



Vi kravler op på värden og nyder herfra en henrivende ud- 

 sigt, over Tromsöen, der ligger under vore fodder som et park- 

 anlaeg med gange og lysthus og Praestvandet som et smilende 

 blåt öie raidt i alt dette grönne, og Sandnsessundet som en stribe 

 på den anden side; derer det lave eide ud i Kalfjorden mellem 

 Kvalöens vakre fjelde, men vört udkigspunkt ligger ikke höit nok, 

 til at vört blik skulde kunne nå ud til det åbne hav. Bag os 



