lampa: Ol.LONHORRARNE. 22 1 



med balfbrunnen kveatursspillning på försommaren och sedan 

 längre fram visiteras, hvarvid en ansenlig myckenhet ollonborre- 

 larver skola erlappas uti gödseln. Vid Bonarp i Skåne kom jag 

 i tillfälle att undersöka ett litet fält, som hyste en myckenhet 

 larver och hvarpå funnos såväl smärre gödselhögar som lemnin- 

 gar efter betande kreatur, men kunde ej finna att dessa utöfvade 

 någon starkare dragningskraft på larverna, utan funnos de vida 

 talrikare under grästufvor, än å de förstnämda ställena. Jag blef 

 äfven iståndsatt att närmare granska ett slags larver, som vid 

 första påseendet voro förvillande lika ollonborrlarver af ett års 

 ålder och hvilka påträffades under en sten, där animalisk gödsel 

 förefanns. Vid undersökningen af dessa öfvertygades jag dock 

 snart om, att de voro af annat slag, troligen larver af en större 

 ApIiodiiis-:ix\., hvars käkar ej äro mejselforrniga som ollonborrarnes, 

 utan försedda med en knöllik tand innanför spetsen. 



Fransmannen, som uppfunnit ofvannämda fångstmetod, var 

 antagligen ingen erfaren entomolog och hade säkerligen förtegat 

 sitt rön, om han låtit sakkunnigare person närmare undersöka 

 fångsten. 



För att utröna hur länge ollonborrelarver kunna lefva under 

 vatten, fyllde jag därmed ett dricksglas och ditlade 5 stycken larver, 

 nyss plockade från marken. Den första upptogs stel, men med 

 bibehållen färg, efter 24 timmar, den andra efter 30, den tredje 

 efter 48, den fjärde efter 60 och den femte efter 96 timmar, d. 

 v. s. fyra hela dygns förlopp. Alla började visa lifstecken, så 

 snart vattnet på kroppsytan bortdunstat, och voro efter en kort 

 stunds förlopp lika lifliga och krya som någonsin, samt lefva 

 ännu i denna stund, insperrade i en glasburk, fylld med jord 



Uti afhandlingar rörande ifrågavarande skadedjur, förekom- 

 mer vanligtvis det påståendet, att dess larver ej kunna uthärda 

 solljuset, utan inom kort dö, om de utsättas därför. För att bli 

 förvissad om hur härmed förhöll sig, insamlades några exemplar, 

 hvilka lades på en lös trädgårdsrabatt under en timmes tid. Sol- 

 ljuset var därunder ej mycket intensivt och syntes bekomma dem 

 föga, hvarför de flyttades till en berså och placerades på den 

 där befintliga, grusbetäckta marken. Numera sken solen fullstän- 

 digt och upphettade marken i hög grad. Här uthärdade tre af 

 larverna i ii och den fjärde uti två timmar, innan hudens 



