288 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 889. 



punktögonen öfverstrukna, visade ej i sitt hela uppförande någon 

 olikhet med fullkomligt oskadade exemplar. Af dessa försök, som 

 upprepats med en hel mängd insekter under olika yttre förhål- 

 landen, drager Plateau den slutsatsen, att punktögonen hos de 

 fuUbildade insekterna äro rudimentära organ, som ej hafva någon 

 betydelse*. 



Nu återstår endast att redogöra för de sammansatta ögonen. 

 Af gammalt har det varit en välkänd sak, att de flesta insekter 

 synas ega en lifligare uppfattning af föremål i rörelse än af före- 

 mål i hvila. Detta har af mången ställts i samband med facett- 

 ögonens inre byggnad och gifvit Plateau anledning att indela 

 sina undersökningar i två afdelningar: rörande föremål i hvila. 

 och föremål i rörelse. 



De första profven gjordes med »labyrinten». Rätvingar (t. ex. 

 tvästjärten, mullvadssyrsan, kakerlackan och vårtbitare) samt skal- 

 baggar (ss. Carabns, Cicindelay Necrophorus och Geotrupes) 

 vända ej förr, än de beröra hindren med sina antenner eller om 

 föremålen äro starkt upplysta på ett afstånd af högst 5 — 10 cen- 

 timeter. Steklar däremot vända genast, så snart de komma till 

 kanten af den skugga, som kastas af hindren och följa sedaa 

 skuggans kant, tills de komma fram till en öppning. Om man 

 för jämförelse insläpper ett ryggradsdjur t. ex. en ödla i labyrin- 

 ten, så finner man, att hon utan att vidröra något af hindren 

 helt lugnt vandrar ut ur labyrinten, styrande kurs på den ena 

 öppningen efter den andra, hvarvid vägen blir en svagt böjd våg 

 linie. Med andra ord, ödlan ser tydligt så väl hindren som öpp- 

 ningarne mellan dem och förstår att välja den ginaste vägen ut, 

 då däremot äfven de bäst utrustade bland insekterna ej tyckas 

 hafva en klar uppfattning häraf, utan på sin höjd ledas af ljus- 

 styrkan och därför beskrifva en mer eller mindre skarpt bruten 

 linie, då de söka sig ut ur sitt fängelse. 



Slutligen gjorde Plateau en mängd försök med föremål i 



- Af alla de slutsatser, till livilka Plateau kommit med afseende på in- 

 sekternas synförmåga, synes mig denna minst tilltalande. Då jag emellertid 

 här endast haft för afsigt att lemna ett referat af Plateau's undersökningar, 

 öfverlemnar jag ål läsaren sjjilf, att göra de invändningar mot denna theori,, 

 som han kan finna skäliga. 



Rcjercntcns anmärkning. 



