2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I904. 



hafva frostnätter dessutom inställt sig och grusat landtmannens 

 förhoppningar. De \'ackra och för årstiden ovanligt varma 

 dagarna i sista hälften af september bidrogo dock helt visst 

 mycket till, att äfven vårsäden kunde skördas mogen, och 

 därmed minskades en del af jordbrukarens bekymmer. 



ÅUonborren {Mclolontha Vulgaris L.), skulle i år enligt 

 vanliga förhållanden hafva svärmat, men den uteblef nästan 

 helt och hållet, efter hvad underrättelser från Skåne och Hal- 

 land förmäla. Att bestämdt uppgifva orsakerna härtill blir 

 svårt nog, och torde förhållandet bero på flera samverkande 

 omständigheter. I första rummet kan man medtaga i räkningen 

 den under flera föregående svärmningar utförda insamlingen, 

 hvilken dock ej bedrifvits med kraft öfverallt, hvarför äfven 

 andra orsaker måste medräknas, förnämligast någon sjukdom, 

 som uppstått och under det föregående årets våta väderlek tagit 

 öfverhand. Mögelsvampen Botrytis Tcndla {Isaria Dciisn) 

 är sannolikt den fiende, som mest bidragit till larvernas under- 

 gång. För att om möjligt få någon visshet härutinnan insändes 

 till tidningsredaktioner i Halmstad och Kristianstad en uppma- 

 ning, att de personer, som tilläfventyrs under de båda före- 

 gående åren funnit stela och torkade ållonborrelarver i jorden, 

 skulle därom lämna underrättelse till Anstalten, äfvensom om 

 verklig svärmning i någon trakt ägt rum. Några uppgifter 

 härom hafva dock tyvärr ej ingått. 



En meddelare ville förklara, att ållonborrarnas uteblifvande 

 å hans egendom berott därpå, att han skyddat råkorna och 

 deras koloni på stället; men sådant kan ju ej vara orsaken 

 till fenomenet, alldenstund detta inträffat på andra ställen, där 

 dessa fåglar ej åtnjutit mer skydd än under föregående åren, 

 och där de till och med alldeles saknas, t. ex. mellersta och 

 norra Halland. 



Att råkor och starar m. fl. fåglar kraftigt bidraga till att 

 hålla skadeinsekter inom tillbörliga gränser är ju allmänt 

 antaget, dock må man ej påstå, att de förmå hindra en härj- 

 ning, när naturförhållandena blifva särdeles gynnsamma för 

 en insekts ovanligt starka förökning, ty då är deras antal 

 alltför ringa för ändamålet. Hvaraf skulle det då erforderliga 

 milliontal fåglar lefva under de år, då t. ex. ållonborrar och 



