g6 KNTOMOLOOISK TIDSRRIFI' I904. 



Metaplastiska äro sådana progressiva förändringar, som ej 

 äro orsakade af tillväxt eller delning. Till cellinnehållet fogas nj-a 

 ämnen eller cellmembranen förtjockas på ett eller annat sätt. Hit 

 räknas t. ex. en abnormt stark klorofyllbildning, orsakad af besprut- 

 ning af bordeauxvätska eller uppkomst af törvedade celler i Jiig- 

 lands-blBid till följd af angrepp af Laclmus. 



Bland de patologiska fenomenen äro de hypertrofiska, 

 hvilka alla ha gemensamt, att cellerna i volym utveckla sig utöfver 

 den för individen normala nivån, mycket talrika, och särskildt 

 gäller detta de s. k. gallhypertrofierna. Dylika äro orsakade af 

 kemisk retning af ett animait eller vegetabiliskt gift. Karaktäristiskt 

 är äfven att de äro åtföljda af en abnormt rik tillförsel af närings- 

 ämnen såsom ägghvita, stärkelse etc. Bland de vanligaste gall- 

 hypertrofierna må nämnas erineum-bildningarne, som utgöras at 

 abnormt utbildade hår. Fenomenen bero på giftretning af acarider, 

 speciellt £riophyes-a.vter. Håren antaga mänga gånger de mest 

 bisarra former. Erineum-bildningar förekomma på bladen af de 

 flesta löfträd, vanligen på undersidan. Gallhypertrofier kunna äfven- 

 ledes anträffas t. ex. i märgen på hvetestrån, orsakade af Chlo- 

 rops tœjiiopus. 



Likartade med de hypertrofiska bildningarne äro de hyper- 

 plastiska, men dessa äro åtföljda af cellhildning. De hyper- 

 plastiska äro de allra talrikaste och äro till sin art hvarandra 

 mycket olika. Bland de vanligaste äro callusbildningarne, som, 

 orsakade af sårretning, utgöras af bildning af homogena paren- 

 kymmassor af tunnväggiga, odiffrentierade celler. ;, Callus» kan 

 bildas å hvilken växtdel som hälst, som sårats af insekter eller på 

 annat sätt skadats. Sår kor k är likaledes en vanlig företeelse inom 

 denna kategori af patologiska fenomen. Till dessa höra slutligen 

 ett oerhördt stort antal gallbildningar. Dessa senare grupperas 

 uti kataplasmer och prosoplasmer. 



Kataplasmer äro väfnader med abnormt stora celler, som 

 bilda ett homogent tunnväggigt parenkym med regressiv karaktär. 

 Bland zoocecidierna» må nämnas sådana, som äro orsakade af: 



1. nematoder (Tylenchns, Heterodera) på rötter och stjälkar; 



2. acarider: bladkantrullning på T ilia, Cratœgits m. fl. eller 



erineum-galler; 



3. flugor: bladrullning på Polygoinan, Populus etc. 



4. .skinnbaggar (bladlöss eller bladloppor): rullade och ansvällda 



blad, galler på rötter (PhyUoxera) etc. 



Prosoplasmer-väfnader stadda i progressiv utveckling, nya 

 väfnadselement kunna tillkomma t. ex. stödjeväfnader. 



Nästan uteslutande zoocecidier; nära nog alla slags insekter 

 kunna förorsaka dem. Bland de vanligaste typerna må nämnas: 



