^'1 R\ i;().\l: ICNTOMOr,. Fr>REN. SAMMANTRÄDE D. 26 SEPl'. I903. 87 



1. bladveckningsgaller; 



2. punggaller, orsakade af eriophyider, bladlöss eller flugor; 



3. omväxningsgaller, som vanligen orsakas at cynipider; 



4. märggaller: omslutna (inre) af t. ex. Neniatiis Valis)iieri 



eller fria (yttre) af t. ex. Biovrhisa aptera. 



Föredraget illustrerades at teckningar och lefvande växter. 



Sedan ordföranden framfört Föreningens tack till assistenten 

 TrL!,(;Ri:x, lämnades ordet åt byråchefen J. Mevks, som med- 

 delade ett intressant anfr)rande »Om tallspinn aren , belyst af 

 en större utbredningskarta och af en samling, innehållande tjäriln 

 i alla dess utvecklingsstadier. 



I trakten af Elverum i Norge hade den mest intensiva härj- 

 ningen ägt rum. Där i landet leddes åtgärderna mot dessa härj- 

 ningar af jägmästaren Heidenreich. I Värmlands finnskogar och 

 i Dalarne blef farhågan för skadefjäriln mycket stor; emeller- 

 tid hade den i allmänhet där uppträdt mera sporadiskt utom på 

 några ställen i \'ärmland, där den öfvcrskridit riksgränsen i betyd- 

 ligare mängd, l^yråchefen Meves besökte nämnda orter i maj 1903. 

 Af puppor från Norge hade likväl 25 procent afgifvit parasitsteklar, 

 Exochiluni circiimflexum. wSkulle det visa sig, att steklarna i all- 

 mänhet uppträda så talrikt hos tallspinnarlarverna, torde man ej 

 behöfva oroa sig eller lägga ned synnerligen mycket arbete för att 

 motverka tallspinnarens härjningar. »Larvrevisioner», d. v. s. un- 

 dersökningar ölver, huru talrikt de hufvudsakligast under renlaven 

 öfvervintrande larverna förekomma i de mest hotade trakterna af 

 Värmland, komma att företagas nu i oktober af e. o. jägmästaren 

 H. Wor,FF. Här hos oss skulle omedelbart därefter d:r Grön- 

 i;i:R(; vid Skogsinstitutet och i Norge statsentomologen vSchöven 

 komma att undersöka, i hvad mängd parasitstekellarver eller agg 

 förekomma i insamlade, från vinterkvarteret under mossan upptagna 

 tallspinnarlarver från båda rikena. At resultatet får man se, huru- 

 vida och i hvad omiång limning eller andra åtgärder behöfva vid- 

 tagas mot tallspinnaren. Limning är mot denne ett osvikligt 

 medel. 



Vid byråchefen Me\es' undersökningar öfver tallspinnarens 

 lefnadssätt hade det visat sig, att nu i år larver, som utkläckts i 

 bur, redan i eller något före medlet at september begåfvo sig ned 

 i vinterkvarter, och detta hade bekräftats af d:r GRr)Ni;KR(; och 

 enligt ett senare yttrande äfven af prof. Lampa vid Entomologiska 

 Anstalten. Afven ute i det fria i Norge hade, etter hvad som 

 kunde förmodas med anledning af ett meddelande från hr Hei- 

 denrerh, tallspinnarlarverna gått till hvila ungefär vid samma 

 tidiga skede, d. v. s. ovanligt tidigt mot i Tyskland, och detta 

 oaktadt en hög temperatur under förhösten 1903. I Tyskland 

 hade man i regel en generation hvarje år; hos oss och i Norge 



