t;8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1904. 



vid ungefär V-2 meters höjd öfver marken på en mot söder 

 vänd, i det närmaste lodrät klippvägg ^ Boet utgjordes af en 

 enda cellkaka, hvilken, såsom vanligt hos detta släkte, utan 

 ringaste skyddshölje var med sitt upphängningsband fästad 

 parallellt med klippväggen, i vertikal ställning, hvarigenom cel- 

 lerna sålunda få ett i det närmaste horisontellt läge, med utåt 

 riktade mynningar, i motsats till förhållandet hos släktet Vespa 

 med dess horisontella kakor och nedåtriktade cellmynningar. 



Det 5 mm. långa upphängningsbandet var från sidorna 

 starkt hoptryckt, så att det knappt nådde en tjocklek af 1 

 mm.^ hvaremot dess bredd i vertikal riktning var 4 mm. Det 

 måste ha stor styfhet och seghet, då boet utan ringaste skydd 

 är blottställdt för regn och blåst. Det var fästadt på öfversta 

 fjärdedelen af kakans baksida och hade således ett betydligt 

 excentriskt läge. Bredvid boet satt på klippväggen ett annat 

 upphängningsband, förmodligen härrörande från något bo sedan 

 föregående år. 



Vädret var disigt, och klockan var 7 — 8 på kvällen. 

 Stammodren satt sofvande på boets baksida. Hon var ännu 

 ensam, ty de synnerligen ogynnsamma väderleksförhållandena 

 denna sommar hade påtagligen fördröjt atkommans utveck- 

 ling. Hennes slitna vingspetsar vittnade om hennes ålder. 



Getingen infångades i en ask. Boet lossades försiktigt 

 och fördes hem, där det underkastades en närmare undersök- 

 ning. Cellkakans vertikala diameter var 39 mm., den hori- 

 sontella 37 mm., hvilka båda mått tagits på kakans framsida 

 från yttersta cellkanten på ena sidan till den motstående på 

 andra sidan. På baksidan däremot voro måtten mellan de 

 yttersta cellernas baser respektive 25 mm. och 22 mm. Fullt 

 horisontelit läge hade således blott de i samma nivå som upp- 

 hängningsbandet fästa cellerna, medan de senare tillbyggda, 

 särskildt de nedersta, mer eller mindre afveko från den hori- 

 sontella riktningen. 



Cellernas antal var 45, då de små, ännu ofullbordade 

 i kakans utkant medräknades. De mellersta cellernas djup 



) Redan Linné omtalar denna getings benägenhet att bygga sitt bo på 

 klippornas sydsida. Han .säger därom (Syst. Nat. Ed. XII. Tom. I. Pars. II, 

 P^K- 951): "ad latera ausiralia lapidum conficit nidum e fistulis aggregatis». 



