OM CELLBYGGNAD OCH TJUFBIN HOS 

 TRACHUSA SERRATULAE Panz. 



af 

 GOTTFRID ADLERZ. 



De egendomliga celler, som förfärdigas af denna biart, 

 ha först efter 1890 börjat bli mera allmänt kända. Nämnda 

 år beskrefvos de såsom förut obekanta dels af Péréz \ dels af 

 J. Sahlberg -. Emellertid fäster Prof. Chr. Aurivillius min 

 uppmärksamhet på ett alldeles förbisedt meddelande af Bohe- 

 MAx så långt tillbaka som 1852 •', hvari lämnas en god be- 

 skrifning och afbildning af dessa celler på grund af iaktta- 

 gelser af studeranden RmDERBjELKE i Uppsalatrakten nämnda 

 år. Cellernas karaktäristiska klubbform framhålles, likaså deras 

 sammansättning af virade bladremsor, sammanklibbade med 

 färsk tallkåda, som steklarna sågos hemföra och som i ym- 

 nigare mängd placerades i botten och vid mynningen. Där- 

 emot tycks iakttagaren ha förbisett, att mynningen också slutes 

 af bladbitar, hvilket ej heller namnes af Sahlbero. Denne 

 senare framhåller däremot, att bladremsorna äro ställda så, att 

 den naturliga bladkanten är riktad mot cellens tjockare ända. 

 Det är just genom denna anordning af öfver hvarandra ut 

 skjutande, fria bladkanter, som cellens klubbform, d. v. s. för- 

 tjockning bakåt, uppstår. 



^ Actes de la Soc. Linn. de Bordeaux, t. XLIV 1890. 



" Nya bidrag till kännedomen om solitära biarters arkitektur. (Meddel. 

 af Societas pro P"auna et Flora Fennica. 17. 1899.) 



■' Utvecklingen af en bi-art [Trachusa scrratiilac). (Öfvers. af K. Vet. 

 Ak. Förli. 1852, sid. 187.) 



