122 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I904. 



Jag har sedan längre tid tillbaka haft goda tillfällen att 

 iakttaga TracJmsa scrratulac såväl i Östergötland som i syn- 

 nerhet i Medelpad, i hvilket senare landskap nämnda art tjecks 

 vara det allmännast förekommande af alla bin och gräfver sina 

 hålor i de flesta soliga skogsbrjm, där marken är af lös och 

 sandig beskaffenhet. Omkring midsommar tycks arten i van- 

 liga fall börja sin flygtid, som pågår ett stycke in i augusti, 

 såvida ej en ovanligt ihållande värme under försommaren på- 

 skyndat utvecklingen, såsom inträffade 1901, då flygtiden upp- 

 hörde redan före slutet af juli. Hanar har jag iakttagit sedan 

 början af juli, och parningsscener pågå sedan under hela flyg- 

 tiden. Såsom vanligt hos de solitära bien, kasta sig hanarna 

 öfver de med sina arbeten vid hålorna sysselsatta honorna, 

 och parningen äger rum på marken. 



1 likhet med många andra solitära biarter bygger Trn- 

 clnisa »koloni vis», d. v. s. på lämpliga boplatser kvarstanna 

 år efter år de på hv^arandra följande generationerna för att 

 gräfva sina hålor i samma mark, där de själfva hvilat såsom 

 puppor, hvarigenom individantalet på en gammal boplats till 

 sist kan bli högst betydligt. På de sandiga älfniporna vid 

 Ljungan och Indalsälfven har jag sett sådana kolonier på 

 många hundratal individer af TracJmsa scrratulac och Eiiccra 

 longicoriiis. Md en sådan koloni är det ett ständigt hem- 

 kommande och bortfl\'gande, och de yppersta tillfällen till 

 iakttagelser erbjudas där. Marken är tätt minerad, och vid 

 7^;77r//tt5<7-kolonierna finner man vid gräfning, utom de färska 

 cellerna, äfven gångna års cellbyggnader i olika stadier af 

 förvittring. Hos de äldre har bladhöljet försvunnit, och endast 

 kådstommen återstår, numera skör och bräcklig. 



Vid en sådan stor Traclmsa-yiolom på Ljungans strand 

 nära \'attjüm i Medelpad tillbragte jag ganska mycken tid med 

 att iakttaga denna biart, som visserligen, i likhet med andra 

 solitära steklar, arbetade lifligast då solen sken varmt, men 

 som dock fortsatte sin verksamhet äfven i ganska mulet väder, 

 blott det ej regnade. Det är endast de sociala steklarna som 

 trotsa regnet, blott det ej är för häftigt. 



Från kringstående unga sälgträd hämtade bien sina blad- 

 remsor, och från kvistarna af unga tallar och granar afskafde 



