124 ENTOMOJ.OGISK TIDSKRIFT 1904. 



remsorna, som vanligen med den bakre kanten öfverskjuta 

 hvarandra. Anordningen är således en helt annan än den hos 

 Magac/iilf-artema.. Sedermera hopklibbas de sålunda ordnade 

 bladremsorna med den färska kådan, som ofta kan ses mellan 

 fogarna äfven på cellens yttersida, och hela cellens inre be- 

 klädes med ett tjockt och sammanhängande kådlager. Den 

 med mycket frömjöl uppblandade honungen, som insamlas i 

 cellen, får däraf en stark smak af harts. 



Sedan ägget lagts i den fullständigt provianterade cellen, 

 slutes dess mynning med 3 — 5 oregelbundet kantiga små blad- 

 stycken, äfven de hopklibbade med kåda. 



Cellerna äro 20 — 25 mm. långa, framåt afsmalnande och 

 vanligen något krökta. I en medelstor cell räknades bladrem- 

 sornas antal och befanns vara 12, hvartill kom de 5 små 

 bladbitar, med hvilka mynningen var sluten. 



Den största bladremsa, som jag iakttagit i någon cell. 

 var 32 mm lång; den minsta, som jag uppmätt, var 10 mm, 

 Längden af remsorna är emellertid vanligen 15 — 20 mm.; bred- 

 den 3 — 5 mm. De kantiga små bladstycken, med hvilka 

 cellens mynning tillslutes, ha en storlek af omkring 3 — 1- 

 kv.-mm. 



Jag kan ej erinra mig ha sett mer än två celler i rad, 

 och sådan radanordning är ej heller vanlig, såsom hos Mcga 

 r/iilt-SiVterna. Men däremot inträffar det stundom, att två- 

 celler äro T-formigt fastade vid hvarandra beroende därpå, att 

 de anlagts i hvarandra korsande gångar. Sahlberg uppgifver 

 cellerna vara ställda så, att de bilda en klyka eller ett Y. 

 Detta är emellertid icke, såsom han tycks anse, regel, utan 

 undantagsfall, och orsaken torde äfven här vara den ofvan an- 

 tydda, nämligen korsande gångar eller att gångarne grafts från 

 en gemensam utgångspunkt, hvarigenom cellernas yttie ändar 

 tillfälligt blifvit sammanbyggda eller blott sammanklibbade. 



På den ifrågavarande platsen iakttogs vid flygtidens början 

 i många fall nygräfningen af hålornas hufvudgång,'' utefter 

 hvilken sedermera, de särskilda cellerna skola anläggas. Gräf- 

 ningen af bröts stundom af en kortare orienteringsflykt, under 

 hvilken stekeln sväfvade några cm. öfver marken med huf- 

 vudet vändt mot ingången. Ett annat slags afbrott förekom 



