212 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I904. 



de stundom hesöka blommor, synnerligast å umbellater. Sitt 

 namn haf\'a de fått, emedan de under soliga och varma dagar 

 hastigt flyga omkring i kretsar och emellanåt stanna samt 

 hålla sig stilla på en enda fläck i luften, då de frambringa ett 

 skarpt pipande ljud. De flesta äro metallfärgade med gula 

 tvärband eller fläckar på bakkroppen. Larverna, figg. 4, 5 

 och 6, äro mjuka, något påminnande om sniglar, afsmalnande 

 bakåt och vanligen gulaktiga, grå eller gröna med röda, hvit- 

 grå eller mörkare linier eller i vinkel ställda tvärstreck. Med 

 sina svartaktiga ätverktyg hugga de efter bladlössen, och då 

 en sådan träffas, blir hon snart utsugen tills blott skinnet är 

 kvar. Pupporna äro päronformiga, med utstående andrörs- 

 mynningar å den bakre, smalare ändan. De sitta fastade på 

 bladen, äro vanligen bruna, ibland med spår efter larvens 

 teckningar på ryggen. 



Hit hör den m3Tket allmänna Trädgårdssväfflugan {Scœva 

 Ribesii L.), fig. 1. Fig. 2 larven och fig. v3 puppan. 



Månfläckiga sväfflugan {Se. Pyrastri L.) är längre och 

 jämförelsevis smalare samt har två rader halfmånformiga 

 fläckar, tre i hvarje, på bakkroppen. 



Ett annat släkte är SphœropJwria, hvars arter hafva lång 

 och smal bakkropp. Den allmännaste torde vara Sph. Scripta 

 L., fig. 7. 



Parasitflugorna (Tac/iina) utgöra en mycket artrik grupp, 

 och deras hvitaktiga, fotlösa larver lefva inuti andra insekters, 

 mest fjärilarnas larver, hvilka då äro dömda till undergång. 

 Flugornas larver förtära det inre af sina värdar dock endast 

 sådana delar, som äro af mindre vikt för lifv^ets bibehållande, 

 på det att de icke skola dö, innan parasiterna äro färdiga att 

 förvandlas till puppor. Dessa äro som man kallar tunnlika, 

 af aflångt oval form, skalet bildadt af larvhuden och vanligen 

 mörkbrunt samt hvilande i jorden. Flugorna äro merendels 

 svarta eller grå med svarta fläckar och streck; bakkroppen 

 är vanligast svart med hvitgråaktigt skimrande fläckar och 

 streck eller ock i sidorna rödgul. Det mest karaktäri- 

 stiska hos dem är de långa och styfva borsten på krop- 

 pens öfversida. Här må blott omnämnas ett par af de 252 



4 



