AURIVILLIUS: SVENSK INSEKIFAUNA. 13: I; II. 243 



Benen äro kraftigt utbildade och ofta rät^ långa; mellan- 

 tibierna liafva i spetsen 1 eller 2, baktibierna alltid 2 sporrar; 

 fötterna äro alltid femledade; bakfötternas första led är trind 

 och ej plattad såsom hos bien. De honor, som gräfv^a i lös 

 sand, hafva styfv^a borst eller taggar i kanten af framfötterna. 

 Fötternas sista led bär två klor, som ofta hafva en tand i 

 kanten ooh häftflik mellan klorna. 



Kroppen är fint hårig eller nästan naken, mera sällan 

 tätt hårig å hufvudet och mellankroppen, till färgen är den 

 svart, ej eller knappt metallisk, och har ofta gula, hvita eller 

 röda teckningar. Håren äro enkla, ogrenade. 



Hanen: Antenner 13-ledade utom hos några arter af släktet 

 Crabro, som blott hafva 12 leder. Bakkroppen består af 7 

 synliga rj^ggleder och lika många bukleder. 



Honan: Antenner 12-ledade. Bakkroppen bildad af 6 syn- 

 liga leder. Framfötterna hafva i kanten styfva borst eller 

 taggar (gräfborst) hos alla de arter, som gräfva i lös sand 

 (se nedan!). 



Larverna äro oftast bleka, hvitaktiga, sällan violetta 

 {Mellinus), sakna benpar och lefva uteslutande af den föda, 

 h varmed den af modern byggda larvkammaren blifvit försedd. 

 De spinna oftast före förpuppningen kring sig en fast hylsa. 



Föda: Rofsteklarne lefva i utbildadt tillstånd af honung, som de suga i 

 öppna blommor. De träffas därföre ofta, isynnerhet hanarne, på umbellater 

 och några andra växter med öppet liggande honung. Larverna lefva däremot 

 endast af andra insekter eller af spindlar. 



Lefnadssätt: På grund af sina egendomliga lefnadsvanor höra rofstek- 

 larne till de mest intressanta bland steklarne. Honorna insamla till föda åt 

 sina larver andra insekter, som de först förlama eller döda med tillhjälp af 

 gadden eller mandiblerna och sedan inlägga i en särskild i ordning ställd 

 hålighet, hvarefter på bytet fästes ett ägg. Liksom hos bien kan man således 

 äfven här tala om två sidor af honornas verksamhet, bobyggnaden och pro- 

 vianteringen. Vi lämna här en sammanträngd framställning af det, som i 

 dessa båda afseenden hittills är kändt angående våra svenska rofsteklars lef- 

 nadsvanor. Dem, som önska närmare taga reda på dessa lefnadsvanor, hän- 

 visa vi till att göra iakttagelser i naturen samt till lektor Adlerz' här nedan an- 

 förda arbete. 



