"■■ AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 13: i; II. 261 



6. Sikt ' Diodontus Curtis. 



Öfverläppen i spetsen med en djup, trekantig inskärning 

 och därigenom tvåtandad. Munsköldens framkant hos hanen 

 tvåtandad, hos honan tretandad. Framvingarnes första kubi- 

 talfält upptager den första^ och andra kubitalfältet den andra 

 disktvärribban. Bakkroppens skaft mycket kort, bredare än 

 långt. Bakkroppens sista ryggled hos båda könen med ett 

 af skarpa kanter begränsadt ryggfält. 



Små svarta arter, som vistas på sandmarker. Honan anlägger sina bon 

 i marken och äger ytterst fina gräfborst å framfötterna ; hon infångar bladlöss 

 till föda åt sina larver. Hanens ansikte nedanför antennerna silfverharigt. 



Artöfversikt. 



A. Mandiblerna svarta. Större arter, 6 — 9 mm. — Hane: mellanbenens 

 första fotled jämnsmal. 



«. Hane: Halssköldens sidoknölar svarta. Hona: skenben och fötter rost 

 bruna. i. D. médius. 



ß. Hane: Halssköldens sidoknölar gula. — Hona: skenben svarta. 



2. D. trist/s. 



B. Mandiblerna till största delen gula. Skenben, fötter, halssköldens sido- 

 knölar samt vinglocken gula eller brungula. I.iten art, 4 — 5 mm. — 

 Hane: mellanbenens första fotlcd mot spetsen starkt ut\-idgad på insidan 



3. D. viiiniius. 



1. D. niediiis Dahlb. — Sk.— Medelp. 



2. D. tristis v. d. Lind. — Sk. — Stockh. 



3. D. mimiius Fabr. — Sk.— Ög., Gotl. 



7. Sikt. Passaloecus Shuck. 



Öfverläppen med något utdragen enkel spets. Mandib- 

 lerna smala med snedt afhuggen spets. Vingribborna (tig. 41 

 ordnade såsom hos föregående slägte. 

 Bakkroppen med m\'cket kort skaft. 

 Bakkroppens sista ryggled hos båda 

 könen kullrig utan ryggfält. Efter- 

 ryggen är långsträckt och saknar 

 tydligt afsatt rotfält. Små, 5 — 7 

 mm. långa, svarta steklar med man- 

 diblerna, ett streck å antennskaftet, ^''S- 4i. Vingar af rassa- 



,,,..,, -11..! • 1 , lœats luriom<nt. 



halsskoldens sidoknölar, vmglocken 



