AURIVILLIUS; SVENSK INSEKTFAUNA. 



î63 



sidor upptill under vingarna med ett stort trekantigt, af r\^n- 

 kiga fåror begränsadt glänsande slätt fält. — Sk. — Upl. ; s. 



'2. S. So/skyi Mor. Halssköldens sidoknölar gula. 

 Mellanbr()stets sidor upptill undar vingarne groft nätlikt ryn- 

 kiga utan eller med helt litet slätt fält. — Sk,; ÖL; Gotl.; 

 \'g.; Upl.; s. 



9. Sikt. Spilomena Shuck. 



Ribbförgreningen såsom hos föregående släkte^ endast af- 

 vikande därigenom, att bakvingarnas tvärribba ligger innanför 

 bakre midtribbans förgreningspunkt. 



1. S. troglodytes v. d. Lind. 

 Svart, nästan naken, ben och mandib- 

 ler blekgula. — ef. Munskölden, pan- 

 nans nedra sidohörn och antennskaf- 

 tet citrongula. — Ç. Sista lyggleden \\^n^ 

 med skarp köl. 3 — 4 mm. — Sk. — 

 s. Lapl. Är den minsta af alla svenska 

 rofsteklar. 



Honan insamlar larver af skuldlöss till föda åt sina larver och bygger i 

 niär<:ren af fina kvistar. 



F'g- 43- Vingar af Sfi/o- 

 meiia iros;Iodvtcs. 



3. Underfam. Dolichurinae. 



Afviker från alla öfriga underfamiljer genom halsskölden, 

 som ofvan är ovanligt stor och väl utvecklad, men dock är 

 smalare än mellanryggen och på hvardera sidan i öfre kanten 

 har den djupa inskärning mellan midten och sidoknölarne, 

 som är utmärkande för alla rofsteklar. Blott ett släkte. 



10. Sikt. Dolichurus Latr. 



Pannan ofvan och mellan antennerna med ett bredt skif- 

 likt utskott, som täcker öfver antennernas fästpunkt. Anten- 

 nerna trådlika, med skaftet något plattadt; lederna 3 — 12,(13) 

 långa. Vingribbornas anordning synes bäst af figuren. Mel- 

 lanryggens längsfåror djupa, fullständiga. Efterryggen först 

 vågrät, sedan starkt sluttande. Bakkroppen hos ef äggfor- 



