AURIVILI.IUS: SVENSK INSEKTIAUNA. 



i;,: I; II. 



Z65 



Honorna gräfva sina hålor i sand och infånga flugor, som de inlägga 

 till larven dag efter dag, tor hvarjc gång tillslutande hålans ingång. 



5. Underfam. Astatinae. 



12. Sikt. Astata Latr. 



Bakkroppens lyggleder tydligt nedtryckta i bakkanten. 

 Mellanhofter åtskilda. Bakvingarnes 

 rotflik mycket stor, hos ef dubbelt 

 bredare än hos 9 (fig. 46). Hanen 

 skiljer sig dessutom lätt från honan 

 därigenom, att ögonen stöta tillhopa 

 på hjässan (fig. 30). 



Båda våra arter äro svarta med 

 bakkroppens leder 1 — 2 — 3 lifligt röda. 



Bygga sina bon i sanden och infånga 

 larver af skinnbaggar, isynnerhet af pentato- 

 niider till föda åt sina larver. 



1. A. boops Schrank. Efterryggens rotfält groft nät- 

 likt rynkigt. — Hona: hjässan glänsande, glest punkterad. — 

 Hane: pannan utan ljus fläck nedanför punktögonen. S — 12 

 mm. — Sk. — Angml. 



2. A. stigma Panz. Efterryggens rotfält mycket fint 

 läderartadt rynkigt. Hona: hjässan matt, knappt punkterad. 

 — Hane: pannan nedanför punktögonen med en ljus fläck. — 

 7 — 11 mm. — Sk. — Medelp. 



46. \' in gar af Astata 

 boops. ef. 



6. Underfam. Larrinae. 



Skiljer sig från Astatiiue endast därigenom, att mandib- 

 lerna i undre kanten nära midten hafva en djup inskärning, 

 att mellantibierna hafva blott en sporre, och att de bakre punkt- 

 ögonen äro långsträckta, platta och otydliga. 



13. Sikt. Tachytes Panz. 



Alla våra arter tillhöra undersläktet Tascliysphcx Kohl^ 

 som utmärker sig därigenom, att kroppen ej är långhårig 



