Ill 



ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1904. 



Fig. 



hanen på hvardera sidan af fram- 

 kanten med en tofs af långa styfva 

 hår. Sista lyggleden utan ryggfält. 

 Båda könen med långa gräthorst i 

 framfötternas kant. 



1 . Ph. triangiihim Fabk. — 

 "Bivargen" — Svart; munskölden, en 

 stor del af pannan, breda band å 

 tinningarne^ halssköldens sidoknölar och ryggkant, ett streck 

 å bakryggen, 5 — 6 tvärband å bakkroppen samt lårens spets, 

 skenben och fötter gula — rödgula. 10 — 12 mm. — Sk.; s. 



Bivargen gräfver sina bon i jorden och infångar det tama biet till föda 

 åt sina lar\'er. 



5 I . Vingar af IViilantliHS 

 ùiano'iihii/i. 



10. Underfam. Cercerinae. 



18. Sikt. Cerceris. 



Antennerna fästa högt upp nära ögonens midt. Pannan 

 med en skarp köl mellan antennerna. Efterryggen kort, nästan 



från roten sluttande; 

 dess rotfäst litet tre- 

 kantigt. Bakkroppens 

 första led knappt 

 längre än bred, näs- 

 tan kvadratisk, vayc- 

 ket smalare än andra 

 leden. Baklåren i spet- 

 sen tvärhuggna med 

 rf.' främre en stor kantad flik 

 på hvardera sidan om 

 skenbenets rot. Bak- 

 kroppens sista rygg- 

 led hos båda könen 

 med väl begränsadt 

 ryggfält. Genom de djupa och skarpa inskärningarne mel- 

 lan bakkroppens leder skiljer sig detta släkte från alla 

 andra. Efterryggens rotfält är hos alla \'åra arter groft strim- 



ï'ig. 52. Vingar af Cercc/is arenaria 



rotfältet; rf." bakre rotfältet; df. diskfältet; bdf 



bakre diskfältet; ydf. yttre diskfältet; kt', kf", 



kf" , första, andra och tredje kubitalfältet; 



rf. radialfältet; vm. vingmärket; tvr. bak- 



vingarnes tvärribba; rfl. deras rotfbk. 



