LAMPA: BERÄTTELSE TILL TANDTBRUKSSTYRKLSEN I904. 9 



och + 5 till den 30, då 2 graders kyla inställde sig, och nu 

 såg det ut, som om fjärilantalet ökades, särskildt honornas. 

 Kylan afbröts den 9 november genom snöslask, som följande 

 dag öfvergick till yrväder, och den 1 1 var det 7 grader kallt. 

 Kölden höll i sig till den 14, då termometern steg till + 4 

 för att sedan så småningom falla under fryspunkten. Den 30 

 var det 16 grader kallt, men 2 december blef det åter blidare, 

 ända till + 8 den 6. Nu syntes det likväl, som om fjärilarna 

 svärmat slut, ty ingen kunde upptäckas vidare (Entom. An- 

 stalten). 



Vid Hakunge, nära Brottby, iakttog man den 3 oktober 

 2 hanar och 1 hona, men före den 13 syntes blott få fjärilar 

 och först mellan den 14 och 19 ägde någon ökning rum. 

 Hufvudsvärmningen antogs hafva försiggått mellan den 13 och 

 27 oktober. Efter snöyran den 10 nov. förblef marken frusen, 

 var täckt af 12 — 15 cm. djup snö, och några fjärilar voro 

 naturligtvis ej i rörelse, men vid tövädret den 14 blef marken 

 åter bar, kälen gick ur, och den 16 syntes åter rätt många 

 fjärilar, dock blott hanar, som märkvärdigt nog öfverlefvat snö 

 och köld. Sista lefvande fjärilarna observerades den 17 no- 

 vember eller ungefär vid samma tid som de båda föregå- 

 ende åren. 



Såsom en egendomlighet omnämnes, att i trädgården vid 

 Margretelund å ett träd en af de nedersta grenarna, som hade 

 riktningen nedåt, ej blef kaläten som de andra 1903, likaså 

 1894, då den till och med bar frukt. 1902 visade sig fjäri- 

 larna den 6 och 1903 den 5 oktober, fast förpuppningen ägt 

 rum det ena året 20—23 dagar senare än det andra. Är 1903 

 visade sig på trädstammarna många hanar med skrynkliga 

 och outbildade vingar (Hansson). 



Anm. Då en fjäril, sedan den krupit ur puppskalet, ej 

 snart kan skaffa sig tillräckligt utrymme för vingarnas utbred- 

 ning, eller om de på något sätt blifva klämda eller skadade, 

 stanna de i växten och blifva missbildade. Ibland tår man 

 därför se fjärilar, som hafva ett par vingar fullt utbildade, men 

 det andra paret skrumpet och odugligt för sitt ändamål. Frost- 

 fjärilhonornas vingar hafva likväl ej stannat i växten af 

 nämnda orsak, utan blifva aldrig annat än stumpar, som äro 



