LAMPA: BERÄTIEI.SE TILL LANJ)rHKUK.SS TYKICLSKN 1904. 4I 



m\-ggan relativt sparsamt. Åtminstone torde man ej kunna 

 uppskatta de kull fallna stråens antal till mer är 5 %. 



Följande dag ställdes färden till Långtibble till landtbru- 

 karen L. \ . Larssox. I förbifarten erfors att kornet skulle 

 vara ganska illa medfaret i \"iggeby. A herr Larsson tillhörig 

 kornåker voro kornmyggornas antal synnerligen stort. Man 

 skulle nästan våga uppskatta de kuUfallna strånas antal till 

 c:a 25 %. Härtill kommer dessutom de för växtligheten syn- 

 nerligen ogynnsamma omständigheter, som innevarande som- 

 mar rådt å nämnda plats, samtliga medverkande, till att skör- 

 den torde bli synnerligen underhaltig. 



Äfven på de senast omnämnda lokalerna påträffades nyss 

 bildade puppor samt en och annan ännu ej förpuppad larv. 



Från samtliga lokaler hemfördes puppor, men under hösten 

 framkläcktes egendomligt nog blott en enda mygga. Af vikt 

 var, att framdeles under hösten erhålla tillfälle ånyo besöka 

 härjningsområdena för vidare studier, och återfinnes redogö- 

 relsen för detta andra besök under tjänsteresan n:o 7. 



6. Till Stora Vrems landtbruksskola i Bohuslän. Från 

 nämnda landtbruksskola hade insändts prof på korn- och hafre- 

 stånd, hvilka af någon oförklarlig anledning blifvit afbitna 

 strax under jordytan. Med anledning häraf erhöll assistenten 

 förordnande att på ort och ställe verkställa behöriga under- 

 sökningar. 



Omedelbart efter ankomsten undersöktes de skadade fäl- 

 ten, särskildt ett hafrefält, om.edelbart intill gården. ( )fverallt 

 sågos mer eller mindre kullfallna strån, och när man tog i dem. 

 befunnos de lösa, knappt kvarhållna genom en eller ett par 

 smala rötter. Rötterna voro i regel afbitna c:a 1 cm. under 

 rothalsen. Gräfningar anställdes på flera ställen. Af skade- 

 djur anträffades endast några knäpparelarver. Äfven uti gräs- 

 vallen i en dikesren företogs gräfningar. Här erhölls en be- 

 tydligt större mängd larver. Genom föreståndaren för skolan 

 upplystes äfven, att knäpparelarver under flere år härjat när- 

 belägna åkrar i ovanligt hög grad. Det är således tämligen 

 antagligt, att dessa varit orsaken till förödelsen. Möjligen 

 skulle äfven blåst kunna ha varit orsaken. På våren stodo 

 åkrarna sura som välling, och därefter kom en intensiv torka. 



