I.AMPA; lîER.Vl TKI.SK TILL I.ANDTIiRUKSSl YREI.SEN I904. 47 



läraren Nils Hallsten i Ofver Selö begagnat sig af och tilt 

 fullo insett \'ärdet af dem. I sin lilla trädgårdsanläggning hade 

 han såväl sprutat som limmat träden och som belöning varit 

 så godt som fri från *mask . Äfven hos ortens trädgårds- 

 odlare hade han sökt inpränta vikten af att på detta sätt 

 vårda träden, men i de flesta fall utan någon synnerlig fram- 

 gång. Några skador uppkomna efter besprutning hade han 

 ej förmärkt. 



Härifrån fortsattes färden till Algö. Några som helst åt- 

 gärder hade här ej vidtagits, men icke desto mindre kunde 

 man glädja sig åt en synnerligen rik skörd. Stället låg täm- 

 ligen isoleradt, hvarigenom man möjligen kan förklara från- 

 varon af frostfjärilar. Att denna förklaringsgrund ej är till- 

 räcklig framgår däraf, att omkring en fjärdingsväg från Algö 

 låg en annan, ännu mera isolerad egendom, Johanneslunda 

 eller Janslunda, hvilken flera somrar å rad varit totalt kaläten. 

 Här hade inga som helst åtgärder vidtagits, och sannolikt 

 skulle man ej heller bry sig om att framdeles vidtaga sådana. 

 »Det hjälper inte», »det tror inte heller den eller den träd- 

 gårdsmästaren», och dylika invändningar voro de enda svar, 

 som lämnades på de råd och upplysningar, som meddelades. 

 Trädgården syntes i alla afseenden vara ganska illa skritt. 

 Trädgårdsmästaren tycktes genoni ortens aktoriteter i yrket 

 blifvit öfvertj-gad om särskildt sprutningens oduglighet. Det 

 är just ingen angenäm uppgift att söka agitera för en god 

 sak inför personer, som behärskas af okunnigheten, parad 

 med blind tro på lika kvalificerade kamrater och bundna af 

 en tyvärr alltför vanlig åkomma, oföretagsamheten, för att be^ 

 gagna ett lindrigt uttryck. 



Följande dag besöktes Torpunga, för att ånyo studera 

 kornm\'ggan. Hufvudsaken \-ar, att undersöka om hvetebrod- 

 den innehöll några mygglar\'er. Undersökningen utfcUl så till 

 vida med negativt resultat, att några larver, hvilka kunde till- 

 höra kornmyggan, ej anträffades. Däremot förekom i ganska 

 stor myckenhet en liten några millimeter lång, hvit, glänsande 

 larv med svart hufvud. Denna hade perforerat strået strax 

 ofvan rothalsen. Resultatet blef, att de ofvan jord varande 

 delarna vissnade, och att man med lätthet kunde rycka upp^ 



