LAMPA: CliRATTEr.SK TIIJ, LAXiriBRUKSSTVRELSEN 1904. 49 



i någon män angripit äpplena. Särskildt märktes några 

 grågyliing- och melonäpplen, som voro starkt maskstungna. 

 På det hela taget hade trädgården varit ganska fri från skade- 

 djur. Endast gurkorna hade varit svårt ansatta af bladlöss. 

 Någon besprutning eller annan åtgärd hade ej behöft vidta- 

 gas. På Tidö hade man däremot sprutat utan något resultat. 



Från \'ästerås begaf assistenten sig till kornmyggans härj- 

 ningsområde vid Enköping. Först besöktes Dorsila där myg- 

 gan under sommaren visat sig. På höstsädesbrodden kunde 

 emellertid ej påträffas några larver, som kunde misstänkas 

 tillhöra detta skadedjur. Däremot iakttogs knäpparlarver i 

 stora mängder såväl på hvete- som rågåker. Detsamma var 

 förhållandet vid Frössvi, tillhörigt ingeniör Aiand å Nvkvarn. 

 Hvetebrodden var här utmärkt vacker och jämn, men här och 

 hvar voro stråna afbitna under jordytan, sannolikt äfven af 

 knäpparlarver. 



Rönnbären undersöktes äf\-en här, men syntes mindre 

 angripna, däremot hade rönnbärmalens larver träffats m\'cket 

 talrikt i äpplen å ett några meter högt träd vid Nykvarn. 



Från Ultuna landtbruksinstitut hade äfven ingått medde- 

 lande om härjning af kornmyggan. På grund häraf gjordes 

 äfven ett besök därstädes. På hvetebrodden iakttogs här samma 

 larver, som träffades \'id Torpunga. Några verkliga m^^gg- 

 larver syntes däremot ej till. Rönnbären i trakten voro så 

 godt som fria från larvei". .Samma var förhållandet vid Jälla 

 egendom östor om Upsala. Här borde rönnbärmalen kunna 

 trifvas utmärkt, då på en längre sträcka landsvägen var kan- 

 tad med höga, planterade rönnar. De förut omtalade larverna 

 anträffades äfven här i hvetebrodden. 



Från Landtbrukaren Larsson i Långtibble i Frösthult hade 

 under tiden meddelats, att hvetebrodden var mjxket illa an- 

 gripen af larver. Med anledning häraf ställdes resan åter till 

 Enköping och därifrån till Långtibble för att närmare under- 

 söka förhållandet. Det befanns då, att såväl hvete- som råg- 

 brodden var mvcket illa medfaren. Öfverallt sutto bruna 

 vissnade strån, som alla voro mer eller mindre lösa. Om- 

 kring 30 % af hvetet S3'ntes häraf komma att gå ut. Sär- 

 skildt anmärkningsvärdt var, att ett fält, som blifvit gödt med 



Entoinol. Tidskr. Arg. j6, If. 1 (1905) 4 



