,S2 l^NTO-MOLOGISK. TIDSKRIFT 1905. 



de största, 7 — 8 cm. lång, med Hackiga vingar, och utbreder sig 

 österut ända till Ostindien, åt väster till Nord- och Sydamerika; i 

 Afrika har den sin hufvudsakliga utbredning mellan Röda hafvet 

 och Atlanten samt nedåt vSenegal. 



Kanske mest hemsökta af dessa djur (Pac/iytylns-eiTter) äro 

 de ödsliga vidderna i sydväst där kriget nu pågår, vidare i söder, 

 öster och norr, under det att det västafrikanska skogsområdet genom 

 sin natur är mer befriadt från dem. Som stäppdjur älska dessa 

 insekter i allmänhet torr terräng, delvis beväxt med lågt gräs, örter 

 och spridda buskar, och sådana uppsöka de isynnerhet för äggens 

 läggning. Det är ej blott såsom bevingade, dessa djur företaga 

 sina beryktade vandringar utan äfven såsom flygförmåga saknande 

 larver och under olika tider för olika ändamål. De benämnas 

 »modersvärmar», då de äro på väg att uppsöka platser för ägg- 

 läggningen, »vintersvärmar», då de uppsöka vinterkvarter och »nä- 

 ringssökande svärmar», då de blott äro på vandring för att nå bättre 

 näringsplatser. 



Vi vilja nu i korta drag följa insekten i dess utveckling börjande 

 med äggläggningen. Då denna är förestående, rör sig honan oroligt 

 hit och dit på marken, undersöker jorden med spetsen af abdomen 

 stickande här och hvar för att finna någon lämplig plats. Torr men 

 ganska fast sandjord, gärna beväxt med glest lågt gräs, som 

 genast lämnar de kläckta larverna föda, väljes härtill med förkärlek, 

 och då en gynnsam plats funnits, skrider hon till verket, borrande 

 en för äggen afsedd håla. Härvid tjäna de i spetsen af abdomen 

 varande klaffarne som verktyg, i det de slutna som en yxa huggas 

 i marken för att därpå utspärras, hopträngande marken ocli for- 

 mande gångens fasta sidor. Redan på få minuter kan hålan ha 

 nått det bestämda djupet motsvarande abdomens utdragna längd. 

 Riktad snedt framåt är gången nedåt något bredare och afrundad, 

 under det att den öfre delen afsmalnar mot öppningen. Därpå är 

 allt i ordning att mottaga äggen, men innan dessa läggas, öfvergjutes 

 hålans nedre del med en skumliknande brun vätska, hvaraf slut- 

 ligen abdomens hela nedre del är omgifven; ett ägg framprässas, 

 placeras med hjälp af vissa abdominalbihang bland skummet, hvarpå 

 nya ägg följa för att symetriskt placeras, ordnade i fyra rader, alla 

 omgifna af den bruna välskan, som, då de 20 — 50 äggen blifvit 

 lagda, vidare utgjutes öfver det hela och skyddande fyller gångens 

 halslika öfre del. Nämnda i luften poröst stelnande vätska är af 

 stor betydelse; svårgenomtränglig för fukt, skyddar den de i 

 jorden liggande äggen för mögel samtidigt med att den sedermera 

 underlättar de små larvernas uppträngande till jordytan, då de lät- 

 tare taga sig fram genom den än genom jorden. 



Äggen själtva äro omkring 3 mm. långa — olika för skilda 

 arter — . med svag böjning, ytan är fint nättormigt upphöjd; de 



