I'RYr.OM: KNT. FOREN. TJUGOKEmAkSKES I' I)I':N 14 DEC. 1904. 83 



äro ordnade i de fyra raderna så, att de yttre på ryggsidan något 

 böja sig ölver de andra. .Slutligen är proceduren efter 2 — 5 tim- 

 mar öfver, honan täcker med sand gångens mynning och begifver sig 

 därifrån för att eiter en vecka på samma sätt lägga en ny sådan 

 ägghög och sedermera kanske en tredje. I jorden ligga äggen en 

 längre eller kortare tid — i regnlösa trakter stundom flera år -- 

 och först då ett uppfriskande regn uppmjukar den torra marken om- 

 gifvande dem med en varm fuktighet, få de impuls till vidare ut- 

 veckling, det under tiden mognade embryot spränger det yttre 

 äggskalet och höljd i en genomskinlig tunn säck (amnion) börjar 

 den lille nyfödde världsborgaren sin första kamp i lifvet, den att 

 från sin cell i jorden nå den lifgifvande solen. Men detta är ingen 

 lätt sak och tar ofta flera dagar. Då larven kommit upp, skall äfven 

 amnion sprängas, för att larven skall blilva fri, och härtill har denne 

 ett eget organ, som likt en blåsa skjuter fram mellan nacken och pro- 

 thorax och allt mer fyllande sig med i densamma inspärrad kropps- 

 vätska genom sitt tryck kommer amnion att brista. iVfven på larvens 

 färd upp till ljuset är denna utskjutbara blåsa till hjälp, stödjande 

 under arbetet genom jorden. \'ägen tages ofta genom den sträng 

 af stelnadt sekret, hvarmed honan fyllt ägghålans hals, och hvari 

 mindre hinder möter än i den omgifvande marken. Skulle amnion 

 gå sönder, medan larven är i jorden, upphör med ens förmågan 

 till vidare framträngande, och larven är dömd till undergång. Ändt- 

 ligen har den lilla varelsen efter kanske flera dagar kämpat sig fram 

 den besvärliga vägen af några centimeter och omstrålas af det 

 lifvande ljuset. Men nu äro krafterna uttömda, och under en stund 

 blir han liggande orörlig i sin säck för att dock snart med nack- 

 blåsans hjälp komma äfven detta hölje att brista, därvid nående 

 sitt första stora mål — frihet. Inom kort söker han sig om efter 

 föda, och naturen har härvid varit honom gunstig. Samma kraft — 

 det varma, upplifvande regnet — som kom de i den torra jorden 

 liggande äggen och kläckas, har äfven kommit marken att täckas 

 af en saftig matta af uppspirande gräs och örter, och så ser sig 

 den späda larven med ens försatt till dukade bord, dignande 

 af säsongens sista och läckraste rätter. Den först ljusa larven 

 mörknar snart och genomgår under sin utveckling fyra stadier utan 

 flygförmåga för att först vid det femte framträda som utbildad in- 

 sekt med kraftiga, stora vingar. Hvarje hudömsning är en kritisk 

 period i insektens lif, mångahanda fiender lura då på den hjälplösa 

 varelsen icke minst hans egna kamrater, som med begärh'ghet fråssa 

 på den sönderslitne medbrodern. 



Under det första stadiet hålla sig de unga larverna tillsam- 

 mans i små troppar, motsvarande det antal, som framkommit från 

 i hvarandras närhet lagda ägg. Ömtåliga för köld samla de sig 

 om natten i hopar kring örter o. dyl., gömma sig vid dåligt väder 



