I30 ENTOMOLOG I SK TIDSKRIFT 1905. 



14. T. ivrovata Macij. {iiiicans,pictipcnnis). Längd 16 —20,3. 



— S. o. m. Sv. (6-9). 



15. T. Jiortcnsis Mf.k;. Längd 13,- — 17 mm. — .S. o. m. 

 Sv-. (6—7). 



16. T. longicornis .Slhu.mm. Längd som föregående. — S. 

 Sv. (6-7). 



17. T. obsolfta Mek;. (liiiibnta). Längd 13,5 — ^6 mm. — 

 Ög.-Lpl. 



18. T. obsciirincrvis Wahlgr. Längd 15 mm. — Gottl., 1 ex. 



19. T. iiianiiorata Mek;. (inbegr. obsoicta). Längd 10 — 13,-. 



— Sk.— Lpl. (6—9). 



20. T. signata S'VJ¥A\. (inbegr. Crrrs). Längd 14,.- — 17 mm 



— Lpl., Norrb., Sk. 



21. T. variiconiisScHvym. {pir/iror/iis, Pachyrrli. variiconiis). 

 Längd 11^ — 15,- mm. — Sk. — Lpl. (6 — 7). 



22. T. marginata Meig. Längd omkr. 15 mm. — Ög. 



23. T. lateralis Meig. Längd 13—20 mm. — Sk.— Lpl. (5—8). 



Larven lefver hufvudsakligen af gräsrötter. 



24. T. vcvualis Meig. Längd 12,- — 15 mm. — S. o. m. 

 Sv. (5—8). 



25. T. subuodiconiis Zett. Längd 9 — 14 mm. — N. Sv. (6 — 7). 



26. T. olcracca L. Fig. 35 — 36. c/'is parningstång, se fig. 

 36 1). Längd 15—23 mm. ~ Sk.- Lpl. (6—8). 



Larverna af denna och följande art anställa ofta svara härjningar i träd- 

 gårdar och åkerfält genom att förtära växtrötter. 



27. T. poliidosa Meig. (j^:s parningstång, se fig. 36. Längd 

 15 — 30 mm. — S. o. m. Sv., allmännare än föregående. 

 (7-8). 



28. T. litnata L. Längd 15 — 18 mm. — Sk. — Smal. (5 — 6). 



29. T. ocliraccaMvAo. Längd 15 — 19 mm. — Sk. — Lpl. (5—6). 



30. T. hctabilis Zett. Mycket lik föregående, från hvilken 

 den kanske ej är till arten skild. Längd som föregående. 

 Norrb., Gotl. (7—8). 



31. T. Selciie Meig. Längd 18 — 27 mm. S. o. m. Sv. (7 — 3). 



*) För ntt fa se den hanliga parningstången måste man bryta loss den 

 tunna skif^'a som> sitter på sidan af parningsorganet. Man finner därinnanför 

 en tång, som på hvarje sida består af tre flikar, af h vilka den understa (a) 

 är mörk klolik, den mellersta ljus, mer eller mindre plattad l^b\ och den öfre 

 (c) helt eller delvis mörk, hos oloacca tillspetsad, hos faludosa mera trubbig. 



