ENTOMOLOGISK J'lDSKRIFl 1905. 



8. Farn, knott. Simulüdse. 



Fig. 63. Vinge af 

 Simulium. 



Familjen omfattar tämligen små till mycket små arter. 

 Antennerna äro korta, tämligen tjocka, 1 O-ledade. Utom de 

 två första, baslederna, äro lederna korta, skifformiga, tätt 

 tryckta intill h varandra. Ögonen äro stora, i Jifvet vanligen 

 röda. Ryggskölden är högt hvälfd. Bakkroppen jämförelse- 

 vis kort. Benen äro korta, starka; första tarsalleden förlängd. 



\'ingarna, fig. 63, äro jämförelsevis 

 stora, breda. Ribborna i vingens 

 framkant äro starkare och tydligare 

 än de öfriga, som stundom endast 

 med svårighet kunna iakttagas. Af 

 längsribborna saknas den andra. 

 Fjärde längsribban är gaffelklufven. 

 Mellan fjärde och femte ribborna fin- 

 nes en svag öfvertalig ribba eller ett ribbliknande veck, som 

 nära spetsen bildar en gaffel. \'ingens bakhörn är starkt ut- 

 veckladt. Som de yttre könsorganen äro svåra att se, skiljas 

 könen lättast därigenom, att hanarna äro sammetsvarta och 

 hafva ögon som stöta samman, medan honorna äro gråsvarta 

 med åtskilda ögon. 



Knollen forekomma ofta i stora s^■ärmar, särskiklt i fuktiga trakter och 

 äro äfven i vårt land, synnerligast i Lappland, mycket besvärliga genom de 

 svidande sting honorna åstadkomma. Till knotten hör äfven den beryktade 

 kolumbaszermyggan, som vid nedre Donau anställer svåra härjningar i häst- 

 och boskapshjordarna. Afven hos oss, i Skåne, har en art knott {Swiiilium 

 reftaiis) visat sig farlig för hästar. 



Larverna, fig. b4, äro mörka till fär- 

 gen, hafva tv^å par benliknande bihang 

 och vid hufvudets sidor egendomliga pariga 

 organ, bildade af solfjäderformigt anordnade 

 hår, som äro i ständigt virflande rörelse. 



De lefva i strömmande vatten, där de sitta 

 Fig. 64, Larver af med bakändan fästad vid stenar, trädgrenar, vatten- 

 Shnuliuni. växter o. d. 



