156 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



hjässa betäckt af gietscher och snöfält. Få platser synas 

 lämna så rika möjligheter för studiet af djurvärldens föränd- 

 ring från tropiska till arktiska förhållanden som Kilimandscharo, 

 där man från den ekvatoriala stäppen på kort tid kan 

 genomforska faunan ända upp till snögränsen. Det är 

 till detta märkliga, i zoologiskt hänseende, synnerligen 

 hvad den lägre djurvärlden beträffar, blott föga kända bärg 

 med dess rika omväxling af terräng, klimat och vegetation 

 och i samband därmed stående förändringar inom djurvärlden, 

 jag länge hyst en liflig önskan att företaga en zoologisk, sär- 

 skildt entomologisk färd. Och då denna nu står för dörren 

 att realiseras, torde en kort redogörelse öfver bärgets naturför- 

 hållanden af våra naturvänner kanske omfattas med intresse. 



Till sin natur en vulkanisk kägla, uppskjutande till en höjd 

 af öfver 6,000 meter, med en genomskärning vid basen af 8 sv. 

 mil samt beläget mellan ostkusten och Victoria Njansa, 30 sv. mil 

 från den förra visar Kilimandscharo en serie rundt omkring det- 

 samma sig sträckande zoner af vidt skiftande natur och vegetation 

 och i samband därmed förknippade olikheter i faunan, hvilken har 

 sitt uttryck i de förra förhållandena och förändras med dem. 



Då man från söder närmar sig Kilimandscharo, beträder man 

 dess område, så snart man öfvergått den här vid Papyrusträsken 

 och Jipe-sjön upprinnande Panganifloden. Framför blicken utbre- 

 der sig ett flackt landskap, där den fria vyn endast här och hvar 

 skymmes af någon uppskjutande kulle. Denna rundt bärget sig 

 sträckande zon, som under en 5 — 6 timmars marsch kan genom- 

 vandras, och hvilken från 7 50 meter — den kringliggande trak- 

 tens höjd öfver hafvet — helt sakta och stundom nästan omärk- 

 ligt höjer sig till 900 — 1,000 meter, består till sin grund af vul- 

 kanisk aska uppblandad med från bärget genom regn och smäl- 

 tande is nedförda förvittringsprodukter af basalt och lava. Bortsedt 

 från enstaka oaser och vattendragens stränder saknar denna gördel 

 helt och hållet humus. Trakterna närmast kring Kilimandscharo 

 äro synnerligen regnfattiga och sakna ofta utom den korta regn- 

 tiden nederbörd hela året om, så att man från maj till slutet af 

 februari här kan vandra fram och åter utan att någon enda gång träffas 

 af regn, om än trakterna i sin helhet därvid icke sakna sådant. 



Som nämndt är denna lägsta zon en stäpp, med på vissa 

 sträckor glest spridda träd. 



På stora områden utgöres vegetationen af grässlätter, i sin 

 mest typiska form milsvidt utbredda nedanför bärgets östra delar. 



Hufvudsakligen bestående af till slutligen öfver manshöjd upp- 



