TULLGREN: UR DEN !MOD. PRAKT. ENT. LITTERATUREN. lU. 167 



Utvecklade och naturligtvis i hög grad vanskapliga. Vissa 

 tider äro dessa bläsor stora, men inga löss synas till. Längre 

 fram på sommaren bli stundom lössen oerhördt talrika, men 

 icke desto mindre tilltaga ej blåsorna i antal eller storlek. På 

 grund af dessa och andra fakta sluter sig Rf.h till, att blå- 

 sorna bildas uteslutande af den första generationens löss, som 

 direkt från äggen krypa in i knopparna på våren. \'ill man 

 därför söka förhindra eller minska blåsbildningen, lönar det 

 sig ej bespruta under sommaren, utan utrotningsarbetet måste 

 riktas mot äggen. För detta ändamål rekommenderar han att 

 på våren bestryka kvistarna med fett eller olja. Besprutning 

 med VON Schilllnc.s medel halali» gifver äfven ett godt re- 

 sultat. Otvifvelaktigt torde äfven enligt Reh besprutning med 

 fotogenemulsion kunna med fördel användas. 



Pärongallmyggan {Cecidomyia pirivora Ril.). Denna art 

 uppträder understundom äfven hos oss svårt härjande på 

 päronkarten. I vår litteratur anföres den under namn Ccc- 

 pvricola Nördl., men denna af Nördlinger beskrifna art är 

 en annan och sannolikt blott en kommensal eller ett inhyses- 

 hjon hos den verkliga skadegöraren Ccc. pirivora Ril. En 

 på noggranna studier grundad framställning af den verkliga 

 pärongallmyggans lefnadshistoria m. m. lämnas oss helt nyli- 

 gen af \'. Ferraut. Denne förf. framhåller skadeinsekten så- 

 som en af päronträdets farligaste fiender inom storhertigdömet 

 Luxemburg. Särskildt synes arten trifvas inom trakter med 

 starkt kalkhaltig jordmån. Puppornas kläckning på våren 

 sammanfaller ungefär med trädens blomning. Med sitt långa 

 äggläggningsrör instucket i den ännu ej utslagna blomknoppen 

 aflägga honorna direkt på ståndarknapparna 10 — 20 stycken 

 små ägg. Efter circa 8 dagar kläckas äggen, och larverna 

 borra sig in i blombottnen. Härifrån sprida de sig kring 

 öfverallt i fruktköttet, och småningom blir karten förstörd. Af 

 larver bebodda kartar äro vanligen i sin nedre hälft något 

 uppsvällda. Så snart de inre delarna af fruktköttet äro 

 konsumerade, äro larverna vanligen fullvuxna och ämna sig 

 nu ut för att förpuppas i jorden. Om \-äderleken är fuktig, 

 krypa larverna vanligen ut genom den öppning, som då finnes 

 i blombottnen, vid torr väderlek är emellertid frukten sluten 



