176 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



tyckas ej heller ha något användbart medel att rekommendera, 

 utom det, att man bör så tätare för att ej alla plantor skola 

 angripas. 



Vänder man sig åter till den engelska litteraturen finner 

 man i Eleanor Ormerods skrifter talrika upplysningar rörande 

 insektens förekomst i England, och äfven anföras åtskilliga ut- 

 rotningsmetoder, fast äfven dessa lida af brister och blott i 

 vissa fall kunna användas uteslutande för växter, hvilkas öfver- 

 jordiska delar ej användas till föda. Så t. ex. för att döda 

 larverna användes en besprutning med fotogenemulsion af föl- 

 jande sammansättning: 10 liter fotogen, V2 kg. såpa på 100 

 liter vatten. Detta medel kan gifvetvis ej användas för larver 

 på spenat. Här får man sålunda använda andra medel. Bäst 

 men besvärligast är, att under larvtiden bortnypa hela blad, 

 som äro angripna, eller blott de angripna styckena. Vidare 

 bör man genom tät sådd försäkra sig om en rikligare skörd. 

 Plantorna böra genom jordens gödsling beredas en kraftig. 

 växt, och, då pupporna öfvervintra i marken, bör denna på 

 hösten djupgräfvas och vändas, att pupporna komma så långt 

 ned som möjligt. Jordens beströning med sot (aska), guano 

 eller superfosfat rekommenderas äfven. 



Slutligen torde det förtjäna omnämnas, att man i Nord- 

 amerika känner en närståendende art, Pcgomyia viciiia Lintn., 

 som äfvenledes är ett svårt skadedjur på spenat. Liksom den 

 svenska arten uppträder den allmänt äfven på Clicnopodiiim 

 album. I Report of the New York Agric. Experiment 

 Station för 1896 finnes en utförlig redogörelse för denna 

 art. Beträffande utrotningsmedlen framhålles såsom omöjligt 

 att genom besprutning med något dödande medel förgöra lar- 

 verna. De besprutningsvätskor, som användts, ha alla visat 

 sig ytterst farliga för bladen. Larverna ha i regeln blif\'it vid 

 lif, men krupit ut ur bladen och uppsökt obesprutade blad. 

 Utom bortplockning af blad innehållande larver rekommende- 

 ras därför att, sedan spenaten är skördad, på hösten djup- 

 plöja fältet. Men härvid bör erinras om, att det visat sig 

 möjligt för flugor, hvilkas puppor legat 2 dm. djupt i jorden, 

 att taga sig upp i det fria. 



