177 



OM LAPPLANDS ALPINA ICHNEUMONIDF AUNA 



A. ROnAN. 



Den högre floran och faunan i Europas bergstrakter är 

 ganska noggrannt studerad både i systematiskt och biologiskt 

 afseende, men för de lägre formerna vänta ännu de flesta 

 frågor på sin lösning. Till dessa lägre former höra äfven 

 steklarna, som visserligen äro de högst stående insekterna, 

 men likväl ej förmått väcka det entomologiska intresset i 

 samma grad som de större och praktfullare fjärilarna och skal- 

 baggarna. Att äfven dessa djur ha att erbjuda en speciellt 

 alpin fauna är kanske ej så allmänt kändt och torde därför 

 förtjäna någon uppmärksamhet. Min kännedom om saken 

 har förvärfvats under uppehåll i två skilda lappska fjällområ- 

 den, nämligen trakten mellan Torneträsk och Riksgränsens 

 järnvägsstation (sommaren 1903) och södra delen af Sarjek- 

 fjällen i Lule lappmark (hösten 1904). Den förra resan skedde 

 med understöd af Vetenskapsakademien och med hufvudkvarter 

 i den nya naturvetenskapliga stationen vid X'assijaure, den se- 

 nare bekostades af docenten d:r Axel Hamberg och utgjorde 

 ett led i hans mångåriga Sarjekforskningar. Till alla som 

 understödt mig framföres härmed mitt vördsamma tack. 



Innan jag ingår på det egentliga ämnet, torde det vara 

 skäl klargöra, hvar gränsen för det alpina området bör dragas 

 i våra fjälltrakter. Som bekant går barrskogen hos oss ej 



Entomol. Tidskr. Årg. 26 H. 4, (1905). 12 



