178 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



vidare högt i fjällen, utan ersattes snart (vid Torneträsk på 

 c. 350 m. höjd öfver hafvet) af björkskog, hvilket bälte efter 

 en ringa vertikal mäktighet (i medeltal ungefär 100 m.) bildar 

 trädgränsen och uppåt fortsattes af en zon med videsnår. 

 Videzonen är ännu smalare än björkskogen och efterträdes af 

 fjällheden, h vars nedliggande, till största delen risiga växtlig- 

 het uppåt glesnar för att slutligen kvarlämna bara marken i 

 form af en ödslig, äfven på sommaren snöfläckad stenöken. 

 Det är klart, att denna växttäckets sortering skall ha djup- 

 gående verkningar på insektlifvet, som ju i allmänhet redan 

 i första hand beror på floran. I Lappland ställa sig förhål- 

 landena något olika mot i de sydligare bergstrakterna, i det 

 den höga breddgraden åstadkommer ett närmande till arktiska 

 förhållanden. Detta märkes särskildt i björkskogens utbred- 

 ning, som här kan vara betydlig (t. ex. kring så godt som 

 hela Torneträsk)^ medan den i Jämtland och Härjedalen blott 

 bildar en smal ring omkring hvar bergstopp. — Af de nämnda 

 vegetationsbältena är det blott björkregionen, h vars tillhörighet 

 till det alpina området kan diskuteras. Botaniskt är den ett 

 mellanting {regio subalpina Wahlenberg), men entomologiskt 

 synes den mig böra räknas som alpin, dels emedan faunan 

 blir betydligt förändrad genom, frånvaron af tall och gran, 

 dels emedan hon ofvanför trädgränsen med få undantag 

 blott är ett fattigt extrakt af björkfaunan. Undantagen ut- 

 göras, så vidt jag vet, af några fjärilar samt åtminstone en 

 humla {Bombus hyperboreus Schh.), hvilka sällan eller aldrig 

 komma nedanför trädgränsen. Gränsen för det i entomolo- 

 giskt afseende alpina området i Skandinavien och länder med 

 liknande skogsgräns (Island, Sydgrönland) synes mig alltså 

 böra dragas i öfre barrskogsgränsen. Nedanför denna gräns 

 sträcker sig det boreala skogsområdet. 



Ordningen Hymenoptcra omfattar till största delen värme- 

 och Ijusälskande former. De olika afdelningarna förhålla sig 

 dock olika. Mest värmeälskande äro gaddsteklarna, som där- 

 för på alpint område äro ytterst fåtaliga, i Lappland blott 

 10 — 12 arter humlor. Med gaddsteklarna öfverensstämma i 

 värmebehof de flesta braconider, parasitsteklar närbesläktade 

 med ichneumoniderna. Isynnerhet afdelningen Cyclostomi utmär- 



