l8o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



-sig den alpina insektfaunan i björkregionen, där skydd 

 -^nnes för den kalla och uttorkande blåsten, och därför en rik 

 ^undervegetation af viden och storväxta, saftiga örter förekom- 

 mer på bättre jord, isynnerhet kalk- och skifferjord. Här gör 

 entomologen sin bästa skörd och behöfver, om vädret är nå- 

 gotsånär gynnsamt, aldrig frukta för brist på material af 

 Diptera och ichneumonider samt naturligtvis äfven, fastän i 

 mindre mängd, en hel del andra insekter. Mest gifvande är 

 undersökningen af den ståtliga Angelica Archangclicas gul- 

 gröna blomhufvuden, som på sensommaren utgöra det rikt 

 dukade matbordet för fjällvärldens bevingade insekter. 



De alpina ichneumoiiiderna äro ännu i det stora hela 

 ganska litet bearbetade. Skandinaviens arter äro de bäst 

 kända, tack vare arbeten af J. W. Zetterstedt, A. E. Holm- 

 gren och C. G. Thomson. De förra ha själfva berest Lapp- 

 land och därifrån hemfört ett betydligt material, den senare 

 samlade något i Jämtland, men beskref äfven en del honom 

 tillsända former från Lappland. Emellertid gjordes deras 

 flesta insamlingar inom barrskogsområdet, och i lokaluppgif- 

 terna saknas ofta närmare detaljer om fyndorten (gäller isyn- 

 nerhet Thomson), hvarför det är omöjligt att af litteraturen 

 särskilja de alpina arterna från de boreala. En stor del äro 

 visserligen gemensamma, men desto angelägnare hade det 

 varit att alltid omtala fyndorternas botaniska karaktär. Från 

 Alperna ha vi först i nyaste tid fått en utförlig redogörelse 

 för ett områdes ichneumonidfauna, nämligen »Die Ichneumo- 

 niden Steiermarks» af G. Strobl (1900 — 1904). I detta ar- 

 bete äro lokaluppgifterna vanligen goda. Spridda arter från 

 andra delar af Alperna ha beskrifvits af A. Förster, J. Kriech- 

 baumer och V, Berthoumieu, af den sistnämnde äfven några 

 arter från Kaukasus och Ural, men äfven för dessa förfat- 

 tare gäller ofta anmärkningen om ofullständiga lokaluppgifter. 

 Största delen af Europas, för att ej tala om andra världsde- 

 lars fjällområden, är sålunda i här behandlade afseende okänd. 

 — Mitt eget material är uteslutande samladt i den alpina re- 

 gionen, mest i björkzonen, ehuru i allmänhet nära trädgränsen. 

 Mycket återstår ännu att bestämma däribland, ej få former 

 synas vara nya, men de allmännare arterna äro identifierade. 



