A. ROMAN: OM LAPPLANDS ALPINA ICHNKUMONIDFAUNA. 183 



den förra äfven tagen på pilhängen något ofvan trädgränsen. 

 Honifcles är likaledes ett ganska artrikt släkte, hvaraf dock 

 ingen form synes vara särskildt allmän; jag har funnit bland 

 annat H. inhniciis Gr., nigrivcntris Thn, rubiipes Thn och 

 lojiguhis Thn, de tre första med samma lefnadsvanor som 

 Cratocryptii^. PczoiuacJiiis-axievnsi lefva i bottenvegetationen; 

 3 — I- arter äro hvad jag lyckats samla, bland dem troligen 

 den öfverallt allmänna P. agilis Gr. Stilpnus har gifvit ett 

 par arter, den ena ny; Atractodes är ett formrikt släkte, hvars 

 alpina arter dock väl behöfva en utredning. Allmänna äro 4 

 arter, A. picipcs Hgn (i Sarjekfjällen), tcncbricosus (Gr.) Thn. 

 (en större form an i Upland), A. {Asyncritä) sp. och en tyd- 

 ligen ej urskild art, som liknar den sista. Därtill kommer 

 bland annat en märklig form från Sarjek, hvars hona har 

 ben af samma grofva proportioner som de s. k. Tryphonides 

 prosopi och därför vid hastigt påseende liknar en mindre 

 Exochits. Högst af alla ichneumonider jag tagit går Atr. 

 picipcs, som ertappades i Kåtokjokks dalgång (Sarjek) c. 850 

 m. öfver hafvet, springande bland Salix hcrbacca i ett »snö- 

 läge». Ännu högre ha visserligen ichneumonider anträffats, 

 isynnerhet på glaciärer, men då äro de drifna dit af vinden, 

 under det att den nämnda Atractodes tj^dligen sökte efter till- 

 fälle att lägga ägg; exemplaren voro nämligen alla honor. 



Underfamiljen Pimplinœ är fåtaligt företrädd^ men både 

 art- och individrikare än ichneumoninerna. Mest gör sig 

 släktet Glypta bemärkt. Arterna äro ej många, men en af 

 dem, G. ccratitcs Gr. (eller kanske Holmgrens var. lapponicä), 

 är mycket allmän, särdeles i hankönet. Öfriga släkten jag 

 anträffat äro Piinpla (undersl. Pimpla s. sfr., Epiurus och 

 Dclouicrista representerade), Lamproiiota och Lissonota. 

 Lampronota nigra Gr. är näst ofvannämnda Glypta den 

 vanligaste arten, med starkt öfvervägande antal hanar. Pimpla 

 {Del.) niandibiilaris Gr. kommer därnäst. Af släktet Lisso- 

 nota fångades endast en form, som stämmer väl med Holm- 

 grens L. gracilcnta och har den relativt längsta äggläggaren 

 (drygt så lång som kroppen) i faunan. Gruppen Xoridini 

 och öfriga större former med lång äggläggare tyckas fullkomligt 

 saknas, ehuru flera arter äro funna i den lappska barrskogen. 



