A. ROMAN: ORI LAPPLANDS ALPINA ICHNEUMONIDFAUNA. 185 



fattas 4 i mitt material, men en af dessa {Catoglyptides) är 

 troligen representerad ; de 4 återstående {Perilissidcs, Mcsolep- 

 tidcs, Eitryproctidcs och Mcsolciidcs) bilda emellertid mesolep- 

 tinernas hufvudmassa ej blott i fjällen. Gruppen Perilissides 

 omfattar på låglandet hufvudsakligen vår- och försommarformer 

 och innehåller kanske äfven i fjällen dylika. Jag hade emel- 

 lertid blott en vår (1903) tillfälle att söka dem och fann då 

 inga, utan de få arterna i mitt material äro alla tagna på 

 hösten. Blott en art var allmän, den rikt färgprydda Edytiis 

 ornatus Hgn, hvaraf begge könen förekommo ungefär lika 

 talrikt. Hufvudsläktet Pcrilissits anträffades ej, men däremot 

 flera små arter af släktet Lathrolcstus, i begge könen blott 

 L. plciiralis Thn, af de öfriga enstaka hanar, däribland L. 

 macropygus Hgn. — Mellan Perilissides och de i fjällen ej 

 representerade paniscinerna står gruppen Mesochorini^ hvaraf 

 Lapplands alpina område hyser några arter. Bland de få 

 former jag funnit är den mest anmärkningsvärda Mcsochorus 

 {AstipJirommus) leucogrammns Hgn, en vacl^er art, som till 

 storlek och färg påminner om Eclytus. Hithörande arter äro 

 liksom släktet PezomacJms bland cryptinerna i allmänhet 

 dubbelparasiter. — Gruppen Mcsoleptides är liksom de begge 

 föregående fattig på arter. Från Torne lappmark har jag blott 

 ett exemplar, från Sarjekfjällen däremot en mängd exemplar, 

 fastän blott ett par arter. Alla tillhöra släktet Hadrodactylus 

 och de allra flesta arten H. viilncrator Zett., som visade sig 

 i Rapadalen otroligt allmänt. Båda könen voro ungefär jämn- 

 starka och honorna företedde flera variationer i bakkroppens 

 och bakbenens färg. Denna art är utan tvekan den allmän- 

 naste ichneumonid jag samlat i Lappland. Gruppen Eiiry- 

 proctides räknar bland sig de största alpina tryphoniderna 

 och representeras i mitt material a'f flera släkten. Denna och 

 följande grupp äro ännu tämligen osäkert ordnade, så att 

 släktenas omfång i flera fall är mer eller mindre obestämdt. 

 I framtiden kommer helt visst deras antal att betydligt för- 

 ökas, om man också bortser från materialets utvidgning, ty 

 de nuvarande släktena äro i vissa fall betydligt heterogena. 

 Så är fallet med släktet Notopygus, af h vilket jag funnit ett 

 par alpina arter, som af nyare författare med rätta ställas i 



