l86 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



olika släkten. Främst af dem mäikes N. cinarginatus Hgn 

 såväl genom sin storlek (intill 12 mm.) som genom sin före- 

 komst. Den är nämligen ett karaktärsdjur för björkregionen 

 och väcker genast uppmärksamhet där den, trögt rörande på 

 sina hvitringade antenner, kraflar omkring på Angelicahuf- 

 vudena. Vid första anblicken tar man djuret lätt för någon 

 Aînblytelcs-a.i'i, ett släkte, som ej enligt min erfarenhet har 

 någon alpin skandinavisk form, men honans märkvärdiga, 

 rätt uppstående äggläggare upplyser snart om rätta förhållan- 

 det. Hanarna äro 4 — 5 gånger sällsyntare än honorna. Den 

 andra alpina f. d. Nofopygiis-a.vtQn är den glänsande svarta 

 Erigloca resplcndcns (Hgn) Krieche., något mindre och sma- 

 lare än föregående, men dock en af de största formerna. Af 

 hufvudsläktet Euryproctiis fann jag två arter, E. alpinus Hgn 

 och arbustonim Hgn, begge med hanarnas antal öfverträffande 

 honornas. På gränsen till nästa grupp står det Thomsonska, 

 svagt begränsade släktet Syiidipnus med åtskilliga fjällarter, 

 ingen dock särskildt framträdande. Fjällens största ichneumo- 

 nidgrupp är Mcsoleiides, som innehåller en mängd sinsemel- 

 lan mycket närstående former, stundom vackert färgprydda, 

 hanarna mer än honorna. Artrikast är släktet Mcsolchts, hvars 

 för björkregionen mest karaktäristiska art torde vara M. ru- 

 ficollis Hgn; hanen är egendomligt nog okänd. Öfvervägande 

 nordliga äro arterna med både på öfver- och undersidan svart 

 bakkropp, och har jag af dem funnit bland annat M. spurhis 

 Hgn, caligatus Gra\-. och astittus Hgn. Brokigare arter i mitt 

 material äro M. pcrhirhatus Hgn, facehis Hgn, albopictus Hgn, 

 auUciis Gr. och furax Hgn. Vid Torneträsk erhölls all- 

 mänt Lagarotns nstidatus (Hgn) Thn (mest hanar), men i 

 Sarjekfjällen kunde blott en enda hane anträffas. Af den 

 längre söderut allmänna Alcxctcr riificoniis Gr. (el. fallax 

 Hgn) insamlades 3 hanar vid Torneträsk. Släktet Spudœus 

 uppträder med flera arter, men ingen är allmän; ett par andra 

 släkten, Trcmatopygus och Saotus, ha i mitt material för- 

 blifvit orepresenterade, fastän jag är öfvertygad om, att åt- 

 minstone det förstnämnda har alpina arter. — Sist bland try- 

 phoniderna må gruppen Bassini ( Tryplionidcs schisodonti Hgn) 

 omtalas. Dess arter parasitera på Syrp/ius-avter (sväfflugor 



