196 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I905. 



dende gunstige lokaliteter kan jeg her anföre fra min egen 

 praksis. Jeg har i sommer under et par maaneders ophold i 

 Stuttgart i denne bys omegn ivrigt sögt efter Agclcna labyrin- 

 thica (L), hvorav jeg trsengte materiale for embryologiske stu- 

 dier. Tiltrods for at arten ifölge forfatterne skal vsere al- 

 mindelig i hele Tj'skland, tiltrods for at der ved Stuttgart var 

 nok av lokaliteter, der skulde synes gunstige for den, idet jeg 

 her ved Marburg f. eks. paa saadanne steder har kunnet finde 

 den i massevis, og tiltrods for at det var i den tid, da den 

 skulde vœre lettest at finde, fordi dens spind da er mest 

 iöinefaldende, saa lykkedes det mig ikke at finde et eneste ek- 

 semplar. Liknende erfaringer gjorde jeg i sin tid i Hatfjeld- 

 dalen i Nordland med Epcira cornuta (Cl.), en art, som man 

 der kunde ventet at finde meget hyppig efter dens förekomst 

 og optrseden andensteds i Norge at dömme. Og jeg kunde 

 nsevne talrige andre liknende eksempler fra min egen samler- 

 virksomhed for ikke at tale om, hvad man i litteraturen kan 

 finde om saadanne eiendommeligheder i arternes udbredelse. 

 Men det kan vœre nok. Enhver, der virkelig indgaaende har 

 befattet sig med faunistiske studier, vil vide, hvor forsigtig 

 man bör vœre med at överföre de paa et sted gjorte erfarin- 

 ger til ogsaa at gjœlde for andre, mindre kjende steder. — 

 At den virkelige eller tilsyneladende ikke-forekomst i mange 

 tilfœlde maa vœre at före tilbage til en periodicitet i arternes 

 optrœden, gjör ikke sagen mindre interessant, men er meget 

 mere nok en grund til at tilveiebringe paalidelige og nöiagtige 

 samlenotitser selv for almindelige former. 



Hr. Reuter siger, at det var »obefogadt», naar jeg i min 

 forrige opsats talte om personligheder og uartigheder fra hans 

 side. Hvad der manglede av den slags i hans forrige opsats, 

 kommer saa vist med i hans sidste, hvor udtryk som »pueril», 

 »insinuation», ironiske udtalelser om x mogen man» etc. breder 

 sig. Hr Reuter lœgger nu ikke lœnger skjul paa, at det ikke 

 bare er mine fund, men ogsaa min personlighed, som skal 

 belyses — den sidste ikke mindst. 



Hr. Reuter gjör »frågor»: Hvad vilde ornitologer sige om 

 o. s. v. — Med disse sine spörsmaal vil det dog ikke lykkes 

 ham at käste förnuftige folk blaar i öiene. De av hr. R. 



