ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1905. 



hafva öfre kanten jämn 

 och hel. Andra mellan- 

 kroppsleden är kraftigt ut- 

 vecklad och har en stor /j 

 rektangulär skutell (fig. 

 62 sk). Bakryggen (fig. 

 62 br) är äfven ganska 

 stor, ofta helt och hållet 



eller delvis starkt Sluttan- y-^_ ^^ Mellankropp af bålgetingen, 

 de eller nästan lodrät; den sedd från sidan. Första och tredje mel'an- 

 är ofta baktill i midten ut- kroppslederra äro skuggade; den andra samt 

 dragen i en spets, som efterryggen och höfterna hvita. fb. fram- 

 ,, c^ bröstet; fr. framryggen eller halsskölden med 



skjuter ned mellan efter- .. , ,„ ■ , , , r n " 



*' dess stora anda upp till vinglocket (vi; na- 



ryggens båda Sidohalfvor. ^^^^ sidoflik; mr. mellanryggen ; mb. mel- 

 Efterryggen (fig. 62 er) är lanbröstet; sk. skutellen; br. bakryggen ; bb' 

 af växlande form, än slut- och bb" bakbröstets öfre och nedre del; 

 tände än mera vågrät ; den ^r. efterryggen; h', h", h'" fram-, mellan- 

 ... . r ^^ j. och bakhöfter. De svarta fläckarne beteckna 



saknar tydligt afsatt rot- , , , ■ t- , r, 



•' ° fram- och bakvingens fästpunkt. 



fält och är på sidorna 



otydligt skild från bakbröstets sidoplåtar. Bakkroppen be- 

 står af 6—7 leder och är vid roten genom ett helt smalt 

 skaft förenad med efterryggen; dess första led är af mycket 

 olika form hos olika släkten och därföre af stor betydelse för 



deras åtskiljande; andra bukleden har 

 en tydlig tvärfåra nära roten (fig. 73.). 

 Framvingarne äro under hvilan 

 hoplagda genom ett långsgående 

 veek och se följaktligen helt smala 

 ut; de hafva litet vingmärke, ett 

 radialfält, tre kubitalfält och två 

 diskfält; det längsgående vecket går 

 omedelbart bakom det inre diskfältet, 

 men delar det yttre diskfältet i två olik- 

 stora delar. Bakvingarne hafva i fram- 

 kanten kraftiga hållhakar, som, då ving- 



Fig. 63. Mellankroppens 

 främre del hos en bålgeting, 

 sedd ofvanifrån. sfl. halssköl- 

 dens sidoflik; vi. vinglocket; 



mr. mellanryggen, som på hvar- 



dera sidan har en fin sidofåra, ame hopläggas, kvarhålla framvingar- 

 hvilken ej når ^ fram till mel- ncs bakkant och därigenom bidraga till 



framvingarnes hopveckning på längden. 



Janryggens framkant. 



