228 EMTOMOI.OGISK TIDSKRIFT 1905. 



1. Bakkroppens första ryggled tydligt hårig. Bakkroj)- 

 pen med 3 gula tvärband (å i:a, 2:a och 4:6 leden), 

 sällan med gult band äfven å tredje leden. Hals- 

 sköldens ryggkant på hvardera sidan med en gul 

 fläck. 



a. Bakkroppens ryggleder 3 — 5 groft punkterade. 

 Skenben åtminstone delvis rent gula. Munsköl- 

 den vid roten med en stor gul fläck. 



74. O. ciassicornis. 



b. Bakkroppens ryggleder 3 — 5 flnt punkterade. 

 Skenben rödbruna med svarta teckningar. Mun- 

 skölden enfärgad, svart eller endast med två 

 gula punkter. 25. O. suedcns. 



2. Bakkroppens första ryggled nästan naken. Bak- 

 kroppen ofvan endast med två gula tvärband, sällan 

 äfven med ett tvärband å fjärde leden, men aldrig 

 med något å den tredje, under med ett gult tvär- 

 band. Efterryggens midtfält glänsande, nästan slätt. 

 Halsskölden svart utan gula fläckar. Skenben röd- 

 bruna och svarta. 26. O. bifasciatus. 



§§. Halssköldens sidohörn utdragna, hvassa, taggüka. An- 

 tennskaftet under gult eller åtminstone med en gul 

 punkt. Munskölden med en stor gul fläck vid roten. 

 Halsskölden på hvardera sidan med en stor, gul fläck. 

 Mellanbröstet med en gul fläck under vingarna. Bak- 

 kroppen ofvan med 3 — 4 gula tvärband. Skutellen ofta 

 med gul teckning. 27. O. gradas. 



**. Första ryggledens tvärlist belägen långt framom ledens midt. 

 Munskölden enfärgad, svart. Bakkroppen ofvan med tre 

 ljusa tvärband. Antenner svarta. 



1. Bakkroppens tvärband gula. Skenben åtminstone vid 

 roten gula. Hufvud och mellankropp med flera eller 

 färre gula teckningar. 28. O. atigustatus. 



2. Bakkroppens . tvärband nästan hvila. Skenben och fötter 

 enfärgade, svartbruna. Hufvud och mellankropp enfär- 

 gade, svarta. 29, O. fusdfes. 



1. O. rcniforDiis Gmel. Båda könen vanligen med en 

 gul fläck under vingarne och en å hvardera sidan af efter - 

 ryggen upptill. 8 — 12 mm. — Sk. — Medelp. 



Bygger i hård lermark och uppför öfver ingången till rören gallerlikt 

 genombrutna, böjda rör af små lerklumpar; dessa rör äro så sköra, att de 

 förstöras vid hvarje regnskur, men förnyas snart igen af stekeln. Infångar 

 små vifvellarver till föda åt sina larver. 



