325 



Men Schlick var jo foruden at være Samler i højeste 

 Grad Biolog, hvem Dyrenes Livsforhold interesserede fuldt 

 saa meget som Bestemmelsen af Arterne, noget som hans 

 Publikationer og Indholdet af hans Insektkasser med stor 

 Tydelighed viser. 



Da jeg lærte Schlick at kende, omtrent ved Aar 1900, 

 var hans bedste Samletid forbi, og hans opstillede Sam- 

 linger ganske i den Orden, hvori de endnu findes i hans 

 Hjem. Men han var endnu en ivrig og levende Deltager 

 i de Udflugter, som fra Søndag til Søndag aftaltes mel- 

 lem Foreningens Medlemmer fra tidligt Foraar til sent 

 Efteraar. Et Anfald af Sukkersyge medførte dog faa Aar 

 senere, at han ikke mere fik sin gamle Livskraft tilbage, 

 og at han ikke mere var den samme Samler som før, 

 selv om han ikke svigtede paa Søndagsturene. 



Da jeg kom ind i Entomologisk Forening, havde jeg 

 den Ide, at jeg vilde samle Hvepse; hvorledes jeg var 

 kommet paa den Tanke, husker jeg ikke mere. Men det 

 glædede i høj Grad Schlick, at der kom en ung Mand, 

 som vilde samle andet end Biller og Sommerfugle. 

 Ved mit første Besøg hos ham mærkede jeg øjeblikkelig, 

 at Smaahvepsene var hans Kælebørn, og han stillede da 

 og altid senere sine Dyr og sine Erfaringer til min 

 Raadighed, og mangen en Aften har jeg tilbragt i hans 

 Hjem i Blaagaardsgade med at bestemme de af mig ind- 

 samlede Hvepse. Saa kom Schlicks Kasser frem, og 

 morsomt var det at se paa Hvepsene, medens Schlick 

 fortalte om de enkelte Dyr, det var ligesom de blev levende 

 igen. Han havde jo klækket en Mængde af dem og kendte 

 deres Livsforhold ud og ind; og de smaa Væsener blev 

 aldrig hos ham de døde Skeletter, som man ellers finder 

 i Samlingerne. Og hvor var det en Øjnenes Lyst at se 

 den vidunderlige Maade, hvorpaa han behandlede disse 

 ofte knap en Millimeter lange Dyr. Hvert eneste var sat 

 paa Karton med Følehorn, Vinger og Ben spændt ud, 

 saa det var en let Sag at undersøge dem. Til Præpara- 



