i zadečku, též jciiiiiějším jich základiiiin síťkováním, takže jest celý 

 brciik cel:keni lesklejším. Na krovkách vzadu ne vybíhají tečky ta'k 

 do podélných vrásek jaik jest tomu u Xyl. affinis. Tykadla jsou štíhlej- 

 ší a ku kcnci méně ztlustělá než u affinis Oerli. a na štítu jsou vza^du 

 dva mělké podéhié otisky, které affinis nemá. Měl jsem pí-íležitost 



2 1 



0\t. 1.: Xylodromus affinis Gerh., 2.: X. Fleischeri Lok. 



prohlédnouti tucet Xyl. affinis (lerh., který žije u krtku a Xyl. Flei- 

 scheri byl odlišným ode všech těchto jedinců. Nejedná se tedy o ně- 

 jaikoii odchyliku od Xyl. affinis (lerh. 



Věnuji tento nový druh svému starému příteli, panu vrchnímu 

 'zdrav, radovi MUDrovi Ant. Fleisclierovi, zniameniténni znalci brou- 

 ku v Brně. 



A u s z u Jí. 



Schwarz, irlánzend, die Spitze des Abdomen, die Mandibeln. 

 Taster und das letzte Fuhleríílied braun, die Heine rotbraun. Her 

 K(!pf sehr ffro'SS, quer. fein un'd mássijí dicht ininktiert. xorne iriatt. 

 Die Schláfen nach riickwárts deutlich erweitert. Halsschild s:leich- 

 formis Rewíilbt, nach hinten jjeradliniv: xerenjít, seine Hintervvinkel 



10 



